Справа № 766/9048/20
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/9048/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Бакшина К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції України, інспектора патрульної поліції 4-ї роти 1-го батальйону Михайлової Елли Борисівни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтував тим, що 01.02.2020 року відносно нього інспектором патрульної поліції 4-ї роти 1-го батальйону Михайловою Еллою Борисівною винесено постанову серії ЕАК №2054228 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Постанова мотивована тим, що він 01.02.2020 року об 18.25 год. керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні по вул. Чорноморська,16, здійснював перевезення малолітніх дітей, які не досягли 12 років та зростом менше 145 см у транспортному засобі обладнаному ременем пасивної безпеки без спеціального засобу, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, а саме дитячого крісла, чим порушив п. 22.11.б ПДР України.

Вважає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки порушення правил дорожнього руху та адміністративного правопорушення він не скоїв, в його діях відсутня сама подія адміністративного правопорушення, оскільки в момент руху транспортного засобу діти були пристебнуті стандартними ременями безпеки, передбаченими конструкцією цього транспортного засобу, а саме фест-лямки, що кріпиться на штатний ремінь безпеки та «бутстера». Розгляд справи було проведено упереджено з грубим порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення його до відповідальності. Просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції 4-ї роти 1-го батальйону Михайлової Елли Борисівни серії ЕАК №2054228 від 01.02.2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2020 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю. Зазначив, що інспектор УПП діяв у межах та в порядку передбаченого законодавством України при винесенні оскаржуваної постанови.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2054228 від 01.02.2020 року, встановлено, що ОСОБА_1 01.02.2020 року об 18.25 год. керуючи транспортним засобом Volkswagen Polo, державний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні по вул. Чорноморська,16, здійснював перевезення малолітніх дітей, які не досягли 12 років та зростом менше 145 см у транспортному засобі обладнаному ременем пасивної безпеки без спеціального засобу, що дає змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, а саме дитячого крісла, чим порушив п. 22.11.б ПДР України, адміністративна відповідальність за дане порушення передбачена частиною 10 статті 121 КУпАП, внаслідок чого поліцейським на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 510 грн.

Відповідно частини 5статті 14 Закону України «Про дорожній рух»учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цьогоЗакону,Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.3Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил,а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимогст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, подібні постанови підлягають скасуванню. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у справі №357/10134/17 від 23.10.2019.

У оскаржуваній постанові відсутні відомості, що до неї додаються докази, визначені ст.251 КУпАП, а саме: рапорт, фото та відеофіксація адміністративного правопорушення, відео з нагрудної камери тощо, на підставі яких відповідачем було ухвалено рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.10 ст. 121 КУпАП. Пояснення свідків відсутні.

Надані до суду пояснення інспектора Кленіна А.О. та Вашини С.Ю. були відібрані вже після складання постанови та при розгляді скарги ОСОБА_1 на дії працівників патрульної поліції, тому суд відносить до них критично та до уваги не приймає..

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В розумінні статті 251 КАС України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Слід зазначити, що оскаржувана постанова не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно положень ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу . В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 10 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Пунктом 21.11.б.ПДР України, забороняється перевозити: дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку,у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Як зазначає позивач в своїй позовній заяві, він правил дорожнього руху не порушував, його діти були пристебнуті стандартними ременями безпеки, передбаченими конструкцією цього транспортного засобу, а саме «фест-лямки», що кріпиться на штатний ремінь безпеки та «бутстера».

Поняття «спец.засіб», а також те, що спецзасобом є лише «авто крісло», як зазначене в оскаржуваній постанові, в ПДР України відсутнє.

У свою чергу доказів протилежного, на думку суду відповідачами не надано.

За таких обставин, приймаючи до уваги відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, правову конструкцію диспозиції адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст. 121 КУпАП, суд приходить до висновку про недоведеність існування в діях позивача порушень Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим вбачається правові підстави для скасування постанови серії ЕАМ № 3364301 від 31.10.2020року.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.10 ст.121УпАП відповідачем суду не надано, а судом не здобуто.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, і відповідно, наявність адміністративного правопорушення, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 05.03.2020 по справі № 607/7987/17, від 19.02.2020 по справі № 524/1284/17, від 02.12.2019 по справі 766/16904/16-а, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 354/512/16-а, від 22 липня 2019 року у справі №757/2757/16-а.

Приписами ч. 1ст. 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішення, постанові або ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Херсонської області Департаменту патрульної поліції, витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 420,40 грн.

Керуючись статтями 9,19,77,241-246,255,286, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 2054228 від 01.02.2020 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, передбачені ч. 10 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Херсонської області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судові витрати, пов`язані за сплатою судового збору у розмірі 420,40 грн.

Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко