Справа № 420/11706/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 420/11706/20

адміністративне провадження № К/9901/31903/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо неналежного розгляду адвокатського запиту від 15 жовтня 2020 року,

УСТАНОВИВ:

02 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, за участю третьої особи: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду адвокатського запиту позивача від 15 жовтня 2020 року та зобов`язання відповідача надати відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань про рух кримінального провадження №0000966 від 27 квітня 2013 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 ККУ, у межах всієї інформації внесеної до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з Главою I, Главою II Наказу Генерального прокурора «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» №298 від 30 червня 2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями Офісу Генерального прокурора до Верховного Суду подано касаційну скаргу.

У поданій касаційній скарзі відповідач посилаючись на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес, просить скасувати судові рішення та закрити провадження у справі.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Таких аргументів, підтверджуваних належними доказами скаржником не наведено.

Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес" необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

Касаційна скарга не містить жодних аргументів, підтверджуваних належними доказами, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи стосовно оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини виникли щодо неналежного розгляду адвокатського запиту.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328,333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 липня 2021 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, третя особа: ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій щодо неналежного розгляду адвокатського запиту від 15 жовтня 2020 року.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.Г. Загороднюк

Судді: Л.О. Єресько

В.М. Соколов