Справа № 300/507/21
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"02" вересня 2021 р. справа № 300/507/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, ухваленого в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, -
За наслідком розгляду адміністративної справи №300/507/21, Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 (надалі, також позивач, заявник, ОСОБА_1 ) задоволено повністю; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у здійснені перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019, відповідно до довідки Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 11.01.2021 №120-09-19-05-29 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою, яку позивач обіймав на день звільнення зі служби, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, відповідно до довідки Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області від 11.01.2021 №120-09-19-05-29 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою, яку позивач обіймав на день звільнення зі служби, з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, додаткових видів грошового забезпечення та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 (сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Відкритого касаційного провадження не було. Рішення суду по справі №300/507/21 набрало законної сили 22 квітня 2021 року.
На адресу суду 10.08.2021 від позивача надійшла заява в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України) про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, в зв`язку з тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не виплатило йому пенсійний борг за період з 01.04.2019 по 31.05.2021, був змушений 07 червня 2021 року вдруге звернутися заявою до відповідача з проханням забезпечити виконання рішення суду в повному обсязі та перерахувати на його пенсійний рахунок одним платежем, різницю між перерахованим розміром пенсії і фактично виплаченою пенсією за період з 01 квітня 2019 року по 31 травня 2021 року в сумі 158267,11 грн. В заяві акцентував, що у разі невиконання його прохання звернеться до державної виконавчої служби про примусове виконання рішення суду та, в подальшому, заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому статтею 383 КАС України. ОСОБА_1 стверджує, що після набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повторно вчиняє незаконні дії, що уже були предметом оскарження в межах даної адміністративної справи.
За таких обставин, заявник просить суд визнати протиправними дії, вчинені суб`єктом владних повноважень відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Франтівській області на виконання рішення адміністративного суду від 22 березня 2021 року у справі №300/507/21 в частині виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії, з 01 квітня 2019 року з урахуванням раніше виплачених сум у розмірі 158267,11 грн.
На підставі усіх вищенаведених обставин, представниця Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Суд, розглянувши подану ОСОБА_1 заяву, дослідивши матеріали справи та врахувавши доводи сторін дійшов до висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні заяви позивача, зважаючи на таке.
Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частиною 1 статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до частини 5 статті 383 КАС України, у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Згідно з частиною 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Так, відповідно до положень статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
З системного аналізу зазначених норм суд дійшов висновку про те, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований в тому числі і приписами статті 383 Кодексу, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду чи умисне ухилення від вчинення будь-яких дій, спрямованих на його виконання, що порушує законні права та інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статей 383, 249 КАС України можливе лише у разі встановлення факту протиправного невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Слід також наголосити, що розглядаючи заяву, подану в порядку статті 383 КАС України, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення. Потреба у постановленні судом окремої ухвали за наслідком розгляду такої заяви може бути зумовлена виключно діями та бездіяльністю, що свідчать про умисне ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання судового рішення. При цьому необхідно зауважити, що суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, а тому, доводи позивача стосовно протиправності бездіяльності відповідача щодо вчинення дій, які не передбачені резолютивною частиною рішення є безпідставними та судом до уваги не приймаються.
Надаючи оцінку твердженням позивача про неправомірну бездіяльність відповідача в частині виплати нарахованої в наслідок перерахунку пенсії доплати у розмірі 158267,11 грн, суд зазначає таке.
Стверджуючи про правомірність дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, представниця відповідача зазначила, що керуючись Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1 вказана сума включена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, а черговість їх виконання визначається датою надходження до боржника.
Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно з пунктами 20 та 29 ч.І ст.116 БК України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Таким чином, виплати пенсій здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповідно до норм чинного законодавства, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.
Враховуючи вищенаведене, Головним управлінням 06.05.2021 на виконання рішення суду проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до рішення суду.
Головним управлінням виконано рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2021.
Доплату за період з 01.04.2019 по 31.05.2021 в сумі 158267,11 гри., включено в реєстр, виплата за яким буде проведена лише при наявності фінансування з Державного бюджету, так як відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Отже, Головним управлінням 15.02.2021 рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 р. справа № 300/507/21 виконано.
Згідно зі ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом. Фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладеним на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерв коштів Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерв коштів Пенсійного фонду. Використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені ци Законом, забороняється.
Згідно з пунктами 20 та 29 ч.І ст.116 БК України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
За таких обставин суд також зазначає, що асигнування на виплату державних боргів безумовно може спричинити певні затримки у виконанні рішень з бюджету Уряду. При цьому право заявника на виплату не заперечується відповідачем, а тому і не позбавляє ОСОБА_1 належної йому власності. Суттєва затримка у виплаті перерахованої позивачу пенсії, яка в даному випадку не залежить від волі та дій ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, оскільки зумовлена відсутністю належного бюджетного фінансування, не може свідчити про небажання відповідача виконувати рішення суду чи про умисне вчинення ним будь-яких дій, які цьому перешкоджають.
Натомість, суд зазначає, що відповідачем внесено доплату у розмірі 158267,11 грн до Реєстру судових рішень для виконання при наявності додаткового фінансування, що є свідченням вчинення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області усіх необхідних та залежних від відповідача дій, спрямованих на належне та повне виконання рішення суду.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність доводів ОСОБА_1 , а тому заява позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, подана в порядку статті 383 КАС України задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання наявності підстав для оскарження ухвали суду про відмову в задоволенні такої заяви, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 5, 6 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним у частині 2 вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Враховуючи наведені процесуальні положення, в апеляційному порядку може бути оскаржено виключно ухвалу про повернення заяви у зв`язку із її невідповідністю вимогам частини 2 цієї статті. Однак, КАС України не передбачає права апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. Крім того, відповідно до частини 2 статті 293 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише у випадку, якщо оскарження таких ухвал прямо передбачають відповідні норми КАС України, проте ані статтею 383 КАС України, ані приписами статті 294 Кодексу не містять норм, які передбачають можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.
Аналогічна правова позиція викладена також Верховним Судом, зокрема, у постановах від 19.12.2018 по справі №2а/0470/2563/12, від 04.06.2019 по справі №813/1920/18, від 11.07.2019 року по справі №821/11/18, від 30.04.2020 у справі №814/1171/17.
На підставі наведеного, керуючись статями 243, 248, 256, 294, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до вчинення дій, - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ Шумей М.В.