Справа № 240/10647/21
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/10647/21

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.

за участю: представника позивача - Кушніренко А.В.,

представника відповідача - Мазур О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 04.06.2021року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито адміністративне провадження у справі і її призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 12.07.2021року задоволено клопотання представника Відповідача та замінено Відповідача у справі на його правонаступника Головне управління ДПС у Житомирській області як відокремлений підрозділ ДПС. Одночасно витребувано у Минійківської сільської ради додаткові докази. По цій причині на стадії дослідження письмових доказів у справі оголошено перерву.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач дійсно є власником 1/2 частини нежитлового приміщення (корівника) загальною площею 1108,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно, на думку представника Позивача, за своїм цільовим призначенням є сільськогосподарськими спорудами та може оподатковуватися податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, визначеними органом місцевого самоврядування.

Разом з тим, Відповідач при визначенні податкових зобов`язань не врахував, що відповідно до рішення дев`ятнадцятої сесії Минійківської сільської ради шостого скликання від 04.05.2019року за №89 на будівлю такої категорії ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не встановлено, а тому при визначенні податкових зобов`язань потрібно застосовувати 0% ставку. В зв`язку з цим, на думку представника Позивача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник Відповідача, Головного управління ДПС у Житомирській області (відокремленого підрозділу ДПС), в судовому засіданні проти позову заперечила і пояснила, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Позивач є власником переліченого нерухомого майна, яке в розумінні вимог ст.266 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. При визначенні розміру оскаржуваних податкових зобов`язань Позивача за 2019рік було враховано рішення Минійківської сільської ради Коростишівського району від 04.05.2018року щодо встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Представник Відповідача вважає, що Позивач не відноситься до категорії сільськогосподарських товаровиробників в розумінні податкового законодавства, а тому податкове повідомлення-рішення винесено у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника Позивача та представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав оподаткування об`єктів нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки регулюються правовими нормами Податкового кодексу України, що були чинні на день виникнення таких відносин.

Безспірно, платниками такого податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 261 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач з 27.12.2006року є власником 1/2 частини нежитлового приміщення (корівника) загальною площею 1108,1кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом копіює договору купівлі-продажу приміщень від 27.12.2006року, Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 31.01.2007року (а.с.12-14).

Судом встановлено та визнається сторонами, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 21.04.2021р. №0-0610 Позивачу визначено за 2019рік податок на це нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 23120,51грн. (а.с.15).

Сторони визнають право податкового органу на нарахування такого податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суть спору між сторонами по даній справі зведено виключно до правомірності застосування Відповідачем ставки оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на нерухоме майно, що належить Позивачу.

Як зазначено в розрахунку до оскаржуваного податкового повідомлення - рішення та пояснень представника Відповідача, при нарахуванні спірного податку на нерухоме майно у вигляді 1/2 частини нежитлового приміщення (корівника) загальною площею 1108,1кв.м. була застосована ставка оподаткування в розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, яка передбачена в рішенні Минійківської сільської ради Коростишівського району від 04.05.2018року.

Позивач та його представник в суді вважають, що вказана будівля відноситься до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а в рішенні Минійківської сільської ради Коростишівського району від 04.05.2018року ставка податку для такого класу будівель не визначена.

Такі доводи Позивача та його представника не в повній мірі ґрунтуються на вимогах податкового законодавства з огляду на таке.

Безспірно, відповідно до вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (в редакції станом на 2020рік, тобто на період визначення спірних податкових зобов`язань) не є об`єктом оподаткування вказаним податком, окрім інших, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Така правова норма введена в дію з 01.01.2019року згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів" від 23 листопада 2018 року N 2628-VIII.

Аналіз вказаних правових норм свідчить, що в розумінні вимог підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України спірна нежитлова будівля не підлягає оподаткуванню спірним податком за наявності сумарно слідуючих умов: - така нежитлова будівля віднесена до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000;

- власником такої будівлі (юридична та фізична особа) є сільськогосподарський товаровиробник;

- така нежитлова будівля не здається її власником в оренду, лізинг, позичку.

Суд частково погоджується з доводами Позивача та його представника, що спірний об`єкт нерухомості є будівлями/спорудами, які можуть бути використані безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, формально відповідно до "Державного класифікатора будівель та споруд. ДК 018-2000", затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 р. N 507, клас "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, зерносховища, склади, та надвірні будівлі, підвали та інші.

Вичерпного переліку таких споруд даний класифікатор за кодом 1271 не містить, а лише передбачає, що до цього класу не відносяться споруди ботанічних та зоологічних садів.

Тобто, ті чи інші будівлі можуть відноситися до будівель сільськогосподарського призначення за умови їх використання в сільськогосподарській діяльності.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів щодо використання Позивачем зазначених будівель в сільськогосподарській діяльності суду не надано.

Одночасно суд зазначає, що в додатку до рішення 19 сесії Минійківської сільської ради Коростишівського району 6 скликання №89 від 04.05.2018року є чітке розмежування на види будівель, як об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за їх цільовим призначенням на : житлові, торгівельні, гаражі та промислові і склади (а.с.90-94).

Таке стилістичне викладення органом місцевого самоврядування свого рішення не може ототожнюватися з тим, що вказаним рішенням звільнено окремі види будівель чи приміщень, в тому числі ті, що належать Позивачу, від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

В цьому податку прямо зазначено, що "будівлі промислові, склади, сховища, інші" є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставкою оподаткування в розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

Суд враховує, що в пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України прямо зазначено, що сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Зазначене свідчить, що нерухоме майно у вигляді 1/2 частини нежитлового приміщення (корівника) загальною площею 1108,1кв.м., що належать Позивачу на праві власності, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а Відповідач при визначенні розміру такого податку правомірно застосував ставку оподаткування в розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати.

Одночасно суд погоджується із доводами представника Відповідача, що звільнення від сплати такого податку підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України - це одна із форм надання податкової пільги (підпункт "г" пункту 30.9 статті 30 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 30.2 цієї статті 30 Податкового кодексу України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Таким чином, пільга, встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, стосується не всіх власників будівель сільськогосподарського призначення, а лише сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Суду не надано також жодних належних та допустимих доказів того що Позивач, як власник зазначених будівель, є сільськогосподарським товаровиробником.

Позивач не охоплюється вказаним визначенням податковим законодавством сільськогосподарського товаровиробника та не може ототожнюватися із сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп.14.1.235 п.14.1 чт.14 Податкового кодексу України

Більш того, як зазначено в підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, спірна пільга щодо звільнення від оподаткування надається виключно, окрім іншого, за умови, що такі сільськогосподарські будівлі та споруди не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Інших доводів щодо підстав скасування оскаржуваного податкового повідомлення- рішення в позові не наведено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволеною не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат в даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 08 вересня 2021 року