Справа № 263/3716/21
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/3716/21
Провадження № 2-а/263/95/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

за участю секретаря Кирилюк В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції ДПП в Донецькій області в особі інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецької області Іванової Тетяни Михайлівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецької області Іванової Т.М. про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 №783367 від 11.03.2021. В обґрунтування позову зазначає, що 11.03.2021 відносно нього поліцейським інспектором взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецької області Івановою Т.М. складена оскаржувана постанова, згідно змісту якої, він 03.03.2021 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Touаreg, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Маріуполі по пр-ту Миру, 66 здійснив рух тротуаром, чим порушив п.11.13 Правил дорожнього руху України та до нього за вчинення вказаного правопорушення застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Зазначає, що правил дорожнього руху не порушував, оскільки рух транспортного засобу тротуаром не здійснював, а лише здійснив стоянку автомобіля шляхом заїзду на тротуар, з дотриманням вимог п.15.10. «в» ПДР України, що підтверджується відео фіксацією, яку здійснював відповідач. Крім того, опираючись на виключення, які дозволяють рух тротуаром, зазначив, що поблизу вказаної місця стоянки автомобіля знаходиться ТОВ «Фінансова гарантія», де позивач виконував роботи, тому з урахуванням відсутності інших шляхів під`їзду, вважав свої такими, що регламентовані ПДР України. Про зазначену обставину надано пояснення відповідачу, однак незважаючи на вказану причину, інспектором була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Не були взяті до уваги заперечення про відсутність в діях порушень ПДР України та підстав для притягнення до адміністративної відповідальності. Встановлені інспектором поліції в оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем вимог ПДР України не відповідають дійсності. Інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, провадження по справі закрити, а також стягнути сплачений судовий збір.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.04.2021 по даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу було запропоновано у п`ятиденний строк з дня вручення копії ухвали надати до суду відзив на позовну заяву.

05.05.2021 відповідачем подано відзив на позов, за зі містом якого інспектор Іванова Т.М. заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на очевидний характер порушення п.11.13 ПДР України з боку ОСОБА_1 Виключення, які дозволяють рух транспортних засобів у пішохідній зоні, пов`язано із обслуговуванням громадян та підприємств, які розташовані у зазначеній зоні, а також водіям із інвалідністю, або тих що перевозять пасажирів з інвалідністю.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зазначивши, що за родом своєї діяльності 03 та 04 березня 2021 в ТОВ «Фінансова гарантія» проводив право просвітницьку роботу, надавши акт виконаних робіт. За твердженням останнього, з наведеної підстави було обумовлено паркування транспортного засобу неподалік установи.

Представник відповідача у судове засідання також не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №783367 від 11.03.2021, копія якої міститься в матеріалах справи, вбачається, що позивач 03.03.2021 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Touаreg, державний номерний знак НОМЕР_1 , в м.Маріуполі по пр-ту Миру, 66 здійснив рух тротуаром, чим порушив п.11.13 Правил дорожнього руху України.

Так, частиною 1 статті 122 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.11.13 ПДР України, забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Твердження позивача про здійснення обслуговування підприємства, яке розташовано біля місця стоянки автомобіля, суд не може бути прийнято до уваги, оскільки за змістом представлено акта виконаних робіт, право просвітницька робота протягом 4 академічних годин, не потребувала використання транспортного засобу, тому його рух тротуаром та подальше розташування поблизу установи, не регламентовано виключенням з п.11.13 ПДР України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частиною 2 статті 258 КУпАП органи Національної поліції України звільнено від обов`язку складати протокол про адміністративне правопорушення, а посилання на належні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено у статтею 251 КУпАП, повинні міститися в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається з постанови серії ДПО18 №783367 від 11.03.2021 докази руху тротуаром транспортного засобу, під керуванням водія ОСОБА_1 , зафіксовано на фіксуючий відео регістратор «Xiaomi Yi car DVR».

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України «Про Національну поліцію» та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Як вбачається з відеозапису, що міститься на диску, наданого працівниками поліції, 03 березня 2021 року, зафіксоване порушення ПДР України, водієм ОСОБА_1 . Відтворенням в залі судового засідання відеозапису порушення, встановлено спілкування працівників поліції із водієм з приводу порушення правил паркування транспортного засобу, під час якого останній свою провину не заперечував, а лише вказував на вибірковий характер дій працівників поліції, які ігнорували порушення правил стоянки іншими водіями. Заперечення викладенні у позові, в якості обґрунтування правової позиції при оскарженні акту індивідуальної дії, не спростовують факту вчинення правопорушення. Дослідженням матеріалів справи, встановлено, що на місці виявлення правопорушення працівниками патрульної поліції, вжито вичерпних заходів для належного фіксування порушення. Використання відео регістратора, в якості засобу фіксації правопорушення, регламентована вищенаведеними вимогами Закону. Порушення позивачем правил руху транспортного засобу тротуаром, об`єктивно підтверджується відеозаписом, та не заперечується правопорушником ОСОБА_1 . Доводи останнього з приводу неврахування відповідачем норм ДБН при визначенні ділянки місцевості - тротуаром або пішохідною доріжкою, не спростовує наявність складу правопорушення, оскільки рух транспортного засобу останнім було припущено місцем спеціально прилаштованим для руху пішоходів, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП .

Враховуючи вищевикладене, дії інспектора відповідають вимогам закону, постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДОП18 № 783367 від 11.03.2021 є правомірною, відповідальна особа встановлена згідно законодавства, вина підтверджується відеофіксацію обставин порушення правил руху транспортного засобу, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності законно, норми положень КУпАП неконституційними не визнано, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову слід залишити без змін, а тому позовні вимоги не можуть підлягати задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 19, 90, 241-246, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову та залишити без змін постанову серії ДОП18 № 783367 від 11.03.2021, винесену інспектора взводу №1 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Донецької області Іванової Т.М.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя О.Л. Соловйов