Справа № 520/11421/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 р. Справа № 520/11421/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання дій (бездіяльності) протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, в якому просить суд:

- визнати дії (бездіяльність) протиправними Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України щодо неправомірного незастосування при нарахуванні податкових зобов`язань ОСОБА_1 податкової пільги, передбаченої пп. 266.4.2 п.266.4 ст. 266 ПКУ та п. 3 Додатку 1 до рішення ХМР «Про місцеві податки і збори у місті Харкові»;

- визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення - рішення №0-2030 від 07.04.2021 року;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в результаті неправомірного незастосування при нарахуванні податкових зобов`язань податкової пільги, передбаченої пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПКУ та п. 3 Додатку 1 до рішення ХМР «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» в розмірі 25 282,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, №0-2030 від 07.04.2021 року, є протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку. Крім того, неправомірне прийняття спірного податкового повідомлення - рішення призвело до душевних страждань позивача, у зв`язку з чим з контролюючого органу необхідно стягнути завдану позивачу моральну шкоду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується матеріалами справи.

Від представника відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно інформації, отриманої від Департаменту територіального контролю та довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить квартира загальною площею 83,10 кв. м. ( АДРЕСА_1 ). Рішенням 11 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 22.02.2017 №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» встановлено ставки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Харкові згідно з додатком 1 цього рішення, яким передбачена ставка податку на нерухоме майно, а саме: ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1%. Ставка податку за 2020 рік становила 47,23 грн. за 1 кв.м. бази оподаткування (1%*4 723,00 - розмір мінімальної зарплати на 01.01.2020). Розрахунок оскаржуваного податкового повідомлення - рішення на 1091,01 грн. наступний: (83,10 - 60) х 47,23 = 1 091,01 грн., де 83,10 - загальна площа квартири; 60 - пільга, передбачена пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266; 41,73 - ставка податку за 2020 рік. Таким чином, позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав правову позицію, викладену в позовній заяві.

06.08.2021 року представником позивача надано до суду заяву про збільшення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 7 ст. 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Відповідно до ч.3 ст. 262 КАС України, підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки, спрощене провадження по справі в порядку ст. 262 КАС України відкрито 29 червня 2021 року, судове засідання по справі не проводиться, процесуальні дії можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, тоді як заяву про збільшення позовних вимог позивач (його уповноважений представник) подав до суду після спливу 30 днів з дня відкриття провадження у справі - 06.08.2021 року, тобто з порушенням встановленого ч.1 ст. 47 КАС України, суд не приймає до розгляду та повертає заявнику заяву про збільшення позовних вимог разом з доданими до неї документами. Копія заяви міститься в матеріалах справи.

Зважаючи на викладене, суд розглядає позовні вимоги в первинній редакції.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, у відношенні ОСОБА_1 винесено податкове повідомлення - рішення №0-2030 від 07.04.2021 року, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, розмір якого складає 1091,01 грн. за 2020 рік.

Не погоджуючись із позицією та податковим повідомленням - рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно пп.266.1.1. п.266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1. п.266.2 ст. 266 ПК України).

Підпунктами 266.3.1. та 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.4.1. п.266.4 ст. 266 ПК України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується, зокрема, для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.6.1 п. 266.6. ст. 266 ПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить 4/5 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 83,1 кв.м., житлова площа 53,0 кв.м. Вказане підтверджено Свідоцтвом про право власності на житло від 26.01.1999 року, реєстраційний № НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Харківської міської ради, а також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до пп.266.5.1. п.266.5 ст. 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп.12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до положень Податкового кодексу України, на підставі ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, керуючись ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, на 11 сесії Харківської міської ради було прийнято рішення від 22.02.2017 року №542/17 "Про місцеві податки і збори у місті Харкові", яким зокрема, встановлено на території міста Харкова на 2017 рік та наступні роки місцеві податки і збори. Згідно п.4 рішення №542/17 набирало чинності з 01.03.2017 року.

Пунктом 3 рішення встановлено, що місцеві податки та збори на території міста Харкова справляються відповідно до норм Податкового кодексу України, з урахуванням ставок та пільг, встановлених п. 2 цього рішення. Об`єкт оподаткування, платники податку, податковий період та інші обов`язкові елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку, плати за землю, єдиного податку, збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору визначаються відповідно до норм Податкового кодексу України.

В пунктах 1, 2 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17 зазначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються у відсотках до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних (крім об`єктів, визначених п. 3) та юридичних осіб, встановлюється у розмірі 1 відсоток.

У відзиві на позов представник відповідача зазначив, що при обрахуванні позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік та винесенні спірного податкового повідомлення - рішення податковий орган брав здійснював наступний розрахунок: (83,10 - 60) х 47,23 = 1 091,01 грн. Де 83,10 - загальна площа квартири АДРЕСА_2 ); 60 - пільга, передбачена пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України; 41,73 грн. - ставка податку на нерухоме майно за 2020 рік за 1 кв.м. бази оподаткування (1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного 2020 року, яка становила 4 723,00 грн.).

Положеннями пп.266.4.2 п.266.4. ст. 266 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

В свою чергу, пунктом 3 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17 визначено, що ставка податку для об`єктів житлової нерухомості, зокрема, квартири/квартир незалежно від їх кількості загальною площею до 85 кв.м, що перебувають у власності фізичних осіб, встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Зважаючи на те, що загальна площа квартири АДРЕСА_2 , яка стала об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, становить 83,1 кв.м., відповідно не є об`єктом оподаткування, оскільки ставка податку відносно таких квартир, власниками яких є фізичні особи (в даному випадку, позивач) встановлюється у розмірі 0 відсотків.

Крім того, суд зазначає, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, який надано до суду відповідачем разом з відзивом, позивач не є власником 100% квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 83,1 кв.м., а є власником лише 4/5 частки вказаної квартири на праві приватної спільної сумісної власності, що також свідчить про невірний розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік.

За таких підстав, належним способом захисту прав та інтересів позивача є задоволення позовних вимог шляхом скасування податкового повідомлення - рішення ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України, №0-2030 від 07.04.2021 року в судовому порядку.

Суд звертає увагу, що задоволення вимоги щодо скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення охоплює також вимогу визнання протиправними дій податкового органу щодо незастосування податкової пільги, визначеної пунктом 3 Додатку 1 до рішення ХМР від 22.02.2017 № 542/17, та окремому задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з податкового органу на користь позивача моральної шкоди, завданої в результаті неправомірного незастосування при нарахуванні податкових зобов`язань податкової пільги, передбаченої пп. 266.4.2 п. 266.4 ст. 266 ПКУ та п. 3 Додатку 1 до рішення ХМР «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» в розмірі 25 282,13 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань.

При цьому, позивач не обґрунтував наявність безпосереднього причинного зв`язку між шкодою та винесеним контролюючим органом у відношенні позивача податкового повідомлення - рішення, оскільки позивач не довів факту завдання йому шкоди та не надав належних доказів того, що саме винесення спірного податкового повідомлення - рішення призвело до матеріальних втрат і душевних страждань.

Суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому душевних страждань протиправним винесенням контролюючим органом у відношенні нього податкового повідомлення - рішення, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій (бездіяльності) відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 25282,13 грн.

Суд також звертає увагу на неспівмірність заявленої позивачем (його представником) суми моральної шкоди 25282,13 грн., яку він просить стягнути з відповідача, яка значно перевищує визначену в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні №0-2030 від 07.04.2021 року суму податку на нерухоме майно 1091,01 грн., скасованому судом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення цих вимог відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивача ухвалою суду від 29.06.2021 року звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (адреса: 61002, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про визнання дій (бездіяльності) протиправними, визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України №0-2030 від 07.04.2021 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.