Справа № 340/5138/21
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

08 вересня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5138/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадження його правонаступником, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою, в якій просить суд замінити стягувача ТОВ "ФК "Женева" на правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал" у виконавчому провадженні № 61162133, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни та відкрите на підставі виконавчого напису нотаріуса від 22.11.2019 №7914 про стягнення заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 56780,92 грн..

Ухвалою від 30.08.2021 заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2021 (а.с.48).

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, що у відповідності до ч.2 ст.379 КАС України не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

12.02.2014 між ПАТ "Платинум Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТОВ "ФК "Женева", та громадянкою, якою є ОСОБА_1 , було укладено Кредитний договір за № 09299/0017ХSGF (Договір про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту) (копію такого договору суду не надано).

Як зазначив заявник (письмових доказів суду не надано), відповідно до виконавчого напису № 7914 від 22.11.2019, ОСОБА_1 має заборгованість, що виникла за вищевказаним Кредитним договором. Загальна сума заборгованості становить 56780,92 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження від 13.08.2021, постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Т.В. від 05.02.2020 за заявою ТОВ "ФК "Женева" відкрито виконавче провадження № 61162133 з виконання виконавчого напису №7914 від 22.11.2019, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою А.А., про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ "ФК "Женева" заборгованості у розмірі 57430,92 грн. (а.с.19-21).

16.01.2021 між ТОВ "ФК "Женева" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено Договір про відступлення прав вимоги №16/01-01-П, відповідно до якого ТОВ "ФК "Женева" відступило ТОВ "Вердикт Капітал", а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 09299/0017ХSGF від 12.02.2014 (а.с.27-34).

ТОВ "Вердикт Капітал" є фінансовою установою, займається господарською діяльністю з надання фінансових послуг, іншими видами грошового посередництва (а.с.35, 38-39).

Заявник вважає, що оскільки йому натепер належить право вимоги за кредитним договором, а тому він повинен бути стягувачем у виконавчому провадженні № 61162133.

Ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вказує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 826/7941/17, переглядаючи у касаційному порядку з підстав порушення правил предметної юрисдикції судові рішення у подібних правовідносинах (щодо заміни сторони виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про стягнення заборгованості, що виникла за кредитним договором), зробила правовий висновок про те, що нормами ЦПК України та ГПК України встановлено судовий контроль за виконанням рішень, ухвалених судами в порядку цивільного та господарського судочинства. Судовий контроль за виконанням рішень інших органів покладено законодавством на адміністративні суди. Питання правомірності заміни сторони у виконавчому провадженні є, по суті, превентивним судовим контролем у відповідному виконавчому провадженні та повинно вирішуватися саме в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду та здійснюючи за заявою заінтересованої особи ТОВ "Вердикт Капітал" превентивний судовий контроль у виконавчому провадженні, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, статті 39 Закону України "Про нотаріат" 02.09.1993 № 3425-XII (надалі - Закон № 3425-XII) вказує, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону № 3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 87 Закону № 3425-ХІІ Кабмін прийняв постанову від 29.06.1999 №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (далі - Перелік).

Відповідно до пункту 1 цієї постанови (в редакції, чинній до 26.11.2014) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 до Переліку внесено зміни, відповідно до яких, зокрема Перелік доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" і пунктом 2 такого змісту: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості".

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: доповнення Переліку новим розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.04.2017 у справі №826/20084/14 зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін.

Отже, на день вчинення виконавчого напису (22.11.2019) редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Зазначене відповідає і правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.01.2019 у справі №910/13233/17.

Заявником не надано суду письмових доказів того, що укладений 12.02.2014 між ПАТ "Платинум Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення права вимоги є ТОВ "ФК "Женева", та ОСОБА_1 кредитний договір № 09299/0017ХSGF нотаріально посвідчено, а тому приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за цим договором на користь ТОВ "ФК "Женева" у безспірному порядку. Стягнення такої заборгованості має здійснюватися виключно на підставі рішення суду.

Стаття 88 Закону №3425-XII визначає умови вчинення виконавчих написів, згідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі статтею 90 Закону України "Про нотаріат" стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 цього Закону установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Згідно з частиною 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тож, оскільки стягувач ТОВ "ФК "Женева" набув право вимоги про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості у безспірному порядку всупереч статті 87 Закону України "Про нотаріат" і Переліку, суд, виконуючи завдання адміністративного судочинства і здійснюючи судовий контроль за виконавчим провадженням, не вправі замінювати цього стягувача його правонаступником ТОВ "Вердикт Капітал", про що останній просить у своїй заяві.

У ході розгляду цієї справи суд не знайшов підстав для захисту прав заінтересованої особи ТОВ "Вердикт Капітал" від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а тому у задоволенні його заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 379 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про заміну сторони виконавчого провадження.

2. Копію цієї ухвали направити всім сторонам по справі.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та може бути оскаржена в строк і порядок, передбачені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько