Справа № 826/10759/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря судового засідання: Матвєєвої С.А.

розглянувши у закритому судовому засіданні у місті Києві клопотання Національного банку України про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) до Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач, Компанія «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр), звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 в частині визнання позивача пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою;

- визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи ФГВФО Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується позивача щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за поточними, депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року адміністративний позов задоволено повністю:

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 в частині визнання компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою.

Визнано протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Соловйової Наталії Анатоліївни від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр), щодо заборони будь-яких видаткових операцій - безготівкових та готівкових у ПАТ КБ «Приватбанк» та блокування рахунків Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр).

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем - Національним банком України подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Також не погоджуючись з таким рішенням суду, третьою особою - Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, а провадження у частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи ФГВФО Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується позивача щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за поточними, депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк» - закрити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року відкрито апеляційні провадження за апеляйними скаргами Національного банку України, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року (повний текст виготовлено 30 листопада 2018 року) у справі за адміністративним позовом Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) до Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання протиправними та скасування рішення і наказу та призначено справу до розгляду у закритому судовому засіданні.

25 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) за підписом представника Кучерявого Д.В., в якому позивач повністю підтримує правову позицію суду першої інстанції та вказує про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційних скарг.

25 лютого 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) за підписом представника Крупника О.М., в якому представник просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року зупинено апеляційне провадження у справі за адміністративними позовом Компанії «Касік Лімітед» до Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Н.В., третя особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання протиправними та скасування рішень і наказу - до набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/20221/16.

27 серпня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання Національного банку України про закриття провадження у даній справі з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/20221/16.

У закритому судовому засіданні апеляційного суду 08 вересня 2021 року протокольною ухвалою суду поновлено провадження у справі № 826/10759/18.

У закритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача клопотання про закриття провадження у справі підтримав

Заслухавши у закритому судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між позивачем (Клієнт) та Банком був укладений договір про відкриття та обслуговування корпоративного рахунку від 18 листопада 2014 року.

Відповідно до Розділу 1 вказаного Договору, Банк відкриває Клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у іноземній валюті.

Відповідно до п. 2.2 вказаного Договору, Банк зобов`язувався виконувати, акцептувати та реєструвати всі платіжні доручення на користь Клієнта без будь-яких обмежень сум.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 19 грудня 2016 року на рахунках, відкритих Банком позивачу, № 1521 рахувався залишок грошових коштів в розмірі 60 505, 60 грн., а на рахунку № НОМЕР_1 - 11 160 971, 93 грн.

Позивач звернувся до НБУ з заявою від 20 квітня 2018 року, у якому просив повідомити, зокрема, чи було віднесено позивача до категорії пов`язаних з Банком осіб та надати документи, в разі прийняття такого рішення, які б це підтверджували.

На вказану заяву НБУ надав відповідь листом від 23 травня 2018 року №26-0006/28585, яким, посилаючись на банківську таємницю, відмовив у наданні запитуваної інформації та документів.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, згідно з рішенням Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами НБУ від 13 грудня 2016 року № 105 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до статей 7, 55 Закону України «Про Національний банк України», статей 52, 66, 67 та 69 Закону України «Про банки і банківську діяльність» розділу І, пункту 6 та розділу IV, пункту 181 постанови Правління Національного банку України від 31 липня 2015 року №506 «Про затвердження Положення про Комісію з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами», Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315, та за результатами розгляду пропозиції, підготовленої Управлінням моніторингу пов`язаних з банками осіб на підставі інформації та підтвердних документів, що були отримані Національним банком України від ПАТ КБ «Приватбанк» під час проведення інспекційних перевірок, що зафіксовано протоколом засідання Комісії визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами від 12 грудня 2016 року, вирішено визначити пов`язаними з ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» осіб згідно переліку, серед яких позивачу встановлено ознаку пов`язаної особи з банком №529 (витяг рішення наявний в матеріалах справи).

20 грудня 2016 року наказом уповноваженої особи ФГВФО Соловйової Н.А. «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» № 22 заборонено з 20 грудня 2016 року здійснювати у ПАТ КБ «Приватбанк» будь-які видаткові операції - безготівкові та готівкові, з рахунків пов`язаних осіб банку та клієнтів банку, визначених у переліку (Додатки 1, 2, 3, 4), та доручено забезпечити блокування рахунків пов`язаних осіб банку та клієнтів банку зазначених у переліку.

В додатках до такого наказу наявні дані щодо рахунків позивача, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк», що свідчить про розповсюдження дії такого наказу відповідача-2 на компанію «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр).

Вважаючи рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що жодних доказів щодо пов`язаності позивача з ПАТ КБ «Приватбанк», отриманих у встановлений законом спосіб, наведений вище, до матеріалів справи відповідачами долучено не було, що, відповідно, дає підстави для висновку про безпідставність позиції відповідачів.

В частині щодо скасування наказу Уповноваженої особи Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб», суд першої інстанції вказав, що, оскільки, як вже було встановлено вище, рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банками осіб і перевірки операцій банків з такими особами НБУ від 13 грудня 2016 року № 105 «Про визначення осіб пов`язаними з ПАТ КБ «Приватбанк» в частині визнання позивача пов`язаною особою суперечить вимогам статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та нормам Положення № 315, і те, що до 28 грудня 2016 року позивач не вважався пов`язаною із банком особою, вважає, що оскаржуваний наказ в частині, що стосується позивача, прийнятий за відсутності правових підстав для обмежень у видаткових операціях з рахунків, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк».

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 в частині визнання позивача пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою.

За загальним правилом, встановленим статтею 79 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк або інші особи, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку України, мають право оскаржити в суді в установленому законодавством порядку рішення, дії або бездіяльність Національного банку України чи його посадових осіб.

Окремий випадок, який кореспондується з наведеною правовою нормою, передбачений частиною четвертою статтею 52 цього ж Закону, за якою особа, визначена рішенням Національного банку України повязаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи повязаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення повязаною з банком особою.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» для цілей цього Закону повязаними з банком особами є:

1) контролери банку;

2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку;

3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку;

4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи;

5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку;

6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб;

7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 16 цієї частини;

8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі;

9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Пунктом 1 глави 1 розділу II Положення про визначення пов`язаних із банком осіб, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12 травня 2015 року № 315 (далі Положення № 315), встановлено, що особа є повязаною з банком із моменту виникнення підстав для визначення такої особи повязаною з банком відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк зобовязаний подавати Національному банку України інформацію про повязаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Банк самостійно виявляє повязаних з банком осіб, формує і подає до Національного банку України перелік таких осіб щомісяця. У цьому переліку визначається дата, станом на яку особа визнана такою, що є повязаною з банком. Такий перелік є динамічним, він постійно оновлюється на підставі зміни інформації щодо особи, визначеної повязаною з банком. Якщо повязану з банком особу визначено такою на підставі рішення Комісії і перевірки операцій банків з такими особами, то за відсутності заперечень банку відповідна особа має бути включена банком до наступного щомісячного переліку повязаних з банком осіб. Таким чином, рішення Комісії має обмежений термін дії воно використовується для включення банком особи в наступний щомісячний перелік повязаних з банком осіб (це рішення по суті є адресованою банку вказівкою Національного банку України доповнити відповідний перелік, зробленою за наслідками здійснення банківського нагляду).

Таким чином, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо пов`язаних з банком осіб підлягають застосуванню, якщо особи підпадають під визначення частини першої статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», незалежно від того, чи був такий статус цих осіб підтверджений рішенням Національного банку України чи виявлений банком самостійно.

Вищевказаний висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу, що у зазначеній вище постанові від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16 за аналогічних спірних правовідносин, Велика Палата Верховного Суду вказала наступне:

«У зв`язку зі зміною складу акціонерів ПАТ «КБ «Приватбанк» колишні акціонери не є акціонерами цього банку з дня переходу права власності на акції від колишніх акціонерів до держави як інвестора. З того ж дня особи, які були повязані з ПАТ «КБ «Приватбанк» через свої звязки з колишніми акціонерами, втратили статус повязаних з цим банком осіб.

При цьому рішення Комісії від 13 грудня 2016 року № 105 у частині визнання позивачів повязаними з ПАТ «КБ «Приватбанк» особами було прийняте до того, як склад акціонерів цього банку змінився.

Отже, на час ухвалення судових рішень зазначене рішення Комісії вичерпало свою дію щодо всіх позивачів незалежно від того, чи була до них застосована процедура обміну їх вимог до банку на акції банку.

Водночас позивачі не позбавлені права посилатися на неправомірність прийняття таких рішень у частині, що стосується їх прав, як на підставу позову з позовними вимогами, які можуть бути предметом судового розгляду.

Отже, у цьому спорі позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Комісії від 13 грудня 2016 року № 105 у частині визнання позивачів повязаними з ПАТ «КБ «Приватбанк» особами за своєю суттю є не позовною вимогою, а підставою основної позовної вимоги, спрямованої на захист прав позивачів, яка відповідає їх дійсному прагненню.

Причиною звернення позивачів до суду є їхнє прагнення одержати від ПАТ «КБ «Приватбанк» грошові кошти. Це є основною вимогою у цьому спорі. Під час розгляду спору про стягнення грошових коштів (депозиту та процентів, нарахованих за ним) позивачі вправі доводити відсутність у них статусу осіб, повязаних з банком, у певний період часу як підставу своїх вимог, посилаючись безпосередньо на частину першу статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», без оскарження рішення Національного банку України про визнання їх повязаними з банком особами як самостійної позовної вимоги».

Застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16, колегія суддів зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в широкому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відтак, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань визначення пов`язаних із банком осіб і перевірки операцій банків із такими особами Національного банку України від 13 грудня 2016 року № 105 в частині визнання позивача пов`язаною з ПАТ КБ «Приватбанк» особою підлягає закриттю, оскільки спір у цій частині не підлягає судовому розгляду в суді жодної юрисдикції.

Щодо визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи ФГВФО Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується позивача щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за поточними, депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк», колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу, що наказ про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних з банком осіб, є обов`язковим лише для працівників банку, тобто є внутрішнім документом банку.

Разом із цим якщо у справі, учасником якої є Фонд та/або його уповноважена особа, суд установить, що оскаржуваний позивачем акт є внутрішнім документом банку, який не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку) і не спричиняє порушення будь-яких прав, сфера його застосування обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку, то з огляду на правову природу такого акта він не може бути предметом судового розгляду. Зазначена правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 11 квітня, 16 травня 2018 року у справах № 910/12294/16, 910/24198/16, 910/17448/16 відповідно та інших. Висновки у цих справах стосувалися оскарження рішень/повідомлень уповноважених осіб Фонду щодо визнання правочинів нікчемними.

До того ж, позивач не позбавлений права посилатися на неправомірність прийняття такого рішення у частині, що стосується його прав, як на підставу позову з позовними вимогами, які можуть бути предметом судового розгляду.

Аналогічна правова позиція зі подібних правовідносин викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16, до набрання законної сили у якій було зупинено провадження в даній справі.

Таким чином, ураховуючи наведені вище висновки, апеляційний суд вважає, що провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Уповноваженої особи ФГВФО Соловйової Н.А. від 20 грудня 2016 року № 22 «Про заборону видаткових операцій з рахунків пов`язаних осіб» в частині, що стосується позивача щодо зупинення/блокування/припинення чи будь-якого іншого обмеження здійснення видаткових (витратних) готівкових та/або безготівкових операцій за поточними, депозитними, кореспондентськими чи будь-якими іншими рахунками, відкритими у ПАТ КБ «Приватбанк» не направлене на поновлення (і не здатне поновити) прав позивача незалежно від юрисдикції суду, а тому провадження у справі в частині зазначених вимог слід закрити, оскільки спір у цій частині не підлягає судовому розгляду в суді жодної юрисдикції.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) до Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання протиправними та скасування рішення і наказу з огляду на неналежність позовних вимог до жодної з юрисдикцій.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 319 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Заслухавши у закритому судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, відзивів на них, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою провадження у справі закрити.

Керуючись ст. 243, 315, 319, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Клопотання Національного банку України про закриття провадження у справі - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 листопада 2018 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі за адміністративним позовом Компанії «Касік Лімітед» (CACIQUE LIMITED) (Республіка Кіпр) до Національного банку України, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Директора департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Соловйової Наталії Анатоліївни, третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», про визнання протиправними та скасування рішення і наказу - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Повний текст виготовлено 08 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна