Справа № 200/872/21-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року справа №200/872/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Міронової Г. М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. у справі № 200/872/21-а (головуючий І інстанції Мозговая Н.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив: зобов`язати призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату з врахуванням усіх проведених з 01.01.2017 коефіцієнтів підвищення страхових виплат, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року позов задоволено частково, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не призначення страхових виплат з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату відповідно до заяви від 03.12.2020; зобов`язав Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити страхові виплати ОСОБА_1 з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року зазначеної, у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп. У задоволенні решти частини позовних вимог відмовив.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що суд першої інстанції безпідставно визнав протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо не призначення раніше призначених страхових виплат позивачу, оскільки законодавством це не передбачено.

Позивач при призначені страхових виплат за власним бажанням зазначив розмір середньої заробітної плати, що передувала попередньому ушкодженню здоров`я, а саме трудовому каліцтву від 17.02.2003, з розрахунку якої просив призначити страхові виплати, тому як ушкодження здоров`я та професійне захворювання стались на одному підприємстві, а саме Відокремленому підрозділі «Шахта «Росія» Державного підприємства «Селидіввугілля».

Суд першої інстанції не врахував, що у зв`язку із зміною ступеня втрати працездатності ( було 40%, стало 65%) за наслідком проходження у грудні 2020 року ОСОБА_1 чергового переогляд МСЕК, в результаті якого довідкою МСЕК від 01.12.2020 Серія 12 ААА №090994 йому встановлено за сукупністю 65% втрати працездатності за попередніми страховими випадками: трудове каліцтво 17.02.2003 і професійне захворювання 04.01.2017 потерпілий має право тільки на перерахунок раніше призначеної страхової виплати. Призначити страхові виплати ОСОБА_1 за встановленні йому 65 % втрати працездатності із розрахунку середньої заробітної плати перед встановленням професійного захворювання за період з вересня 2015 по серпень 2016 відповідач не має права оскільки Закон №1105 не передбачає призначення раніше призначених страхових виплат. Призначені страхові виплати можуть бути тільки перераховані у випадках, передбачених законодавством. Даний перелік підстав для перерахунку сум щомісячних страхових виплат с вичерпним. Інших підстав законодавством України не передбачено. У даному випадку у позивача відбулася зміна ступеня втрати професійної працездатності, що дає право на перерахунок раніше призначеної страхової виплати, а не на призначення нового розміру страхової виплати, як того вимагає позивач.

Апелянт зазначає, що перерахування середньої заробітної плати допускається лише у випадках коли ця заробітна плата розраховувалась без урахування періодів, за які не було сплачено єдиний внесок. Отже, якби позивач під час призначення страхової виплати за другим страховим випадком ( професійне захворювання 04.01.2017) обрав для обчислення середнього заробітку період роботи з 01.09.2015 по 31.08.2016, в якому підприємство не сплачувало єдиний внесок, то після сплати єдиного внеску заробітна плата підлягала перерахунку. Проте, позивач за власним бажанням, що підтверджується його власноруч написаною заявою, обрав для розрахунку середнього заробітку період, що передував попередньому ушкодженню здоров`я, зазначивши трудове каліцтво від 17.02.2003, тому . підстав для перерахунку цієї заробітної плати немає.

Таким чином, оскільки страхові виплати ОСОБА_1 , за його вибором, за двома страховими випадками розраховані і призначені із заробітної плати по першому страховому (трудове каліцтво 17.02.2003), повторно призначити їх із заробітної плати по другому страховому випадку (професійне захворювання 04.01.2017) неможливо з огляду на діюче законодавство.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивачу МСЕК було встановлено 5% втрати професійної працездатності з 08.05.2005 безстроково по трудовому каліцтву 17.02.2003. Підстава: акт огляду МСЕК №1296, що підтверджується довідкою №097654 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 16.04.2004 (а.с.20).

Позивачу МСЕК було встановлено 40% втрати професійної працездатності з 04.01.2017 безстроково. Підстава: акт огляду МСЕК №114, що підтверджується довідкою №0045655 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 04.01.2017 (а.с.21).

17.01.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення страхових виплат.

06.09.2018 Новогродіське міське відділення Фонду соціального страхування України в Донецькій області на заяву позивача від 29.08.2018 надало відповідь №01-03/21-2154 про те, що підстав для здійснення перерахунку щомісячних страхових виплат не має (а.с.29).

01.12.2020 позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Підстава: акт огляду МСЕК №960, що підтверджується довідкою №090994 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 01.12.2020 (а.с.22).

З 01.12.2020 позивач є інвалідом ІІІ групи, інвалідність встановлена довічно, що підтверджується висновком МСЕК від 01.12.2020 (а.с.22).

Позивач ушкодив здоров`я під час виконання трудових обов`язків на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

03.12.2020 позивач звернувся до Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою, у якій просив призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати з 01.09.2015 по 31.08.2016. Вказав, що 01.12.2020 він пройшов МСЕК, йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності. З 04.01.2017 отримував страхові виплати 40% втрати профзахворювання (а.с.32).

09.12.2020 Новогродіське міське відділення Фонду соціального страхування України в Донецькій області на заяву позивача від 03.12.2020 надало відповідь №31.01-07/1539 про те, що з 01.03.2020 його розмір страхової виплати складає 3792,36 грн. (9480,90*40% = 3792,36 грн.). Вказано, що для здійснення перерахунку згідно нової довідки МСЕК від 01.12.2020, де встановлено повторно сукупно 65% втрати професійної працездатності з 01.12.2020 в зв`язку з трудовим каліцтвом 17.02.2003 та профзахворюванням згідно акту від 05.12.2016 необхідно звернутись з заявою про проведення перерахунку у зв`язку зі зміною ступеня втрати працездатності (а.с.33).

29.12.2020 Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на заяву позивача від 15.12.2020 року стосовно призначення страхових виплат з іншого розміру середньої заробітної плати надало відповідь №Л-01-04/19-439 про те, що перелік підстав для перерахунку сум щомісячних страхових виплат визначений у ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та є вичерпним. Вказано про те, що перерахунок середньої заробітної плати, на підставі якої не було здійснено ніяких дій щодо нарахування страхових виплат законодавством України не передбачений. Оскільки позивач обрав період, що передував попередньому ушкодженню здоров`я, зазначивши трудове каліцтво від 17.02.2003, вимоги про зобов`язання Фонд здійснити призначення щомісячної страхової виплати із розрахунку заробітної плати в період з 01.09.2015 по 31.08.2016 є безпідставними (а.с.34).

Як вбачається із довідки форми ОК-7, виданою органом Пенсійного фонду України у період з 01.09.2015 по 31.08.2016 на заробітну плату позивача було нараховано та сплачено ЄВС (а.с.34-43).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-XIV (далі Закон N 1105-XIV).

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із: 1)страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4)страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 35 Закону № 1105-XIV усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Частиною 1 статті 42 Закону № 1105-XIV визначено, що сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 42 Закону № 1105-XIV).

Під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина десята статті 42 Закону № 1105-XIV).

Відповідно до частини 11 статті 42 Закону № 1105-XIV у разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.

Пунктом 1 частини 1 статті 47 Закону№ 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду: потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина 5 статті 47 Закону № 1105-XIV).

Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. N 1266 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 р. N 439).

Згідно пункту 3 якого середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати (далі - поважні причини).

Пунктом 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 р. (далі - Порядок №1266) встановлено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

За приписами п. 12 Порядку №1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Пунктом 13 Порядку № 1266 передбачено, що середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Відповідно до п. 31, п. 33 Порядку № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі коли відомості про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять усіх необхідних даних для обчислення середньої заробітної плати (винагороди за цивільно-правовими договорами), такі дані за відповідні періоди надаються роботодавцем протягом п`яти робочих днів за зверненням органів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або застрахованої особи за формою згідно з додатком.

Аналіз вказаних норм свідчить, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата для розрахунку виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку, при цьому, середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності. Якщо у місяці, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати, застрахована особа працювала неповний календарний місяць з поважних причин, середня заробітна плата працівників, зайнятих в економіці України, застосовується пропорційно фактичній кількості відпрацьованих календарних днів у такому місяці. У випадку, якщо на дату призначення страхових виплат відсутні дані про сплату єдиного внеску за деякі місяці розрахункового періоду розрахунок середньої заробітної плати проводиться без урахування цієї заробітної плати. Після сплати єдиного соціального внеску середня заробітна плата підлягає перерахуванню.

Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі Закон № 2464-VІ)визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку. Контроль за своєчасністю сплати платниками сум єдиного внеску покладено на органи Державної податкової служби.

Розділом ІІІ Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018р. № 11 (далі - Порядок № 11), врегульовано призначення потерпілому одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати.

За п. 3.4.1 Порядку, щомісячна страхова виплата встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку.

Матеріали справи свідчать, що у період з 2015 року по 2016 року роботодавцем позивача нараховані та сплачені відповідні суми єдиного внеску, що підтверджується відповідною довідкою форми ОК-7 та форми ОК-5. Відповідно до довідок ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року на заробітну плату позивача проводилися нарахування ЄСВ (а.с.44-45).

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку сум страхових виплат, посилаючись на те, що позивач самостійно обрав період обчислення заробітку перед первісним страховим випадком, а Законом № 1105-XIV передбачено лише виключні випадки, за яких можливе здійснення перерахунку страхових виплат, до яких зміна періоду обчислення заробітку (перед первісним або повторним страховим випадком) не відноситься.

В той же час, як зазачналось відповідно до ч.11 ст. 42 Закону № 1105-XIV у разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я.

Отже, визначення періоду обчислення заробітку (перед первісним або повторним страховим випадком) є правом позивача.

При цьому норми вказаного Закону не містять застережень проти того, що таким правом потерпілий може скористатись лише один раз, або інших перешкод для реалізації такого права.

Посилання апелянта на вичерпність випадків для перерахунку, встановлених статтею 37 Закону № 1105-XIV не заслуговують на увагу, бо такої вказівки норми цього Закону не містять.

В той же час, таке правозастосовче тлумачення (стосовно вичерпності) нівелює можливість реалізації права потерпілого, визначене ч.11 ст. 42 Закону № 1105-XIV.

При цьому перерахунок страхових виплат є засобом реалізації права позивача, тому не суперечить загальним засадам законодавства в сфері соціального страхування.

Тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу у здійсненні перерахунку сум страхових виплат.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. у справі № 200/872/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 р. у справі № 200/872/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 08 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді А.А. Блохін

Г.М. Міронова