Справа № 420/5584/19
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 вересня 2021 року

Київ

справа №420/5584/19

адміністративне провадження № К/9901/16912/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Тацій Л.В.,

суддів: Бучик А.Ю., Стеценка С.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «Коралл-Магазин» (далі - ПП «Коралл-Магазин») на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року (прийняту судом у складі: головуючого судді Димерлія О.О., суддів: Танасогло Т.М., Єщенка О.В.) у справі за позовом ПП «Коралл-Магазин» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі - Управління ДАБК) про визнання протиправними та скасування протоколу, припису та постанови, -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ПП «Коралл-Магазин» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати:

- протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.06.2019 року;

- припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.07.2019;

- постанову про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності №054/19/392 від 08.08.2019.

На обґрунтування позову зазначало, що спірні рішення винесенні Управлінням ДАБК з грубим порушенням процедурних вимог чинного законодавства щодо проведення перевірки з огляду на безпідставність такої перевірки, проведенням перевірки питань, які не входили до предмету перевірки, а також на підставі висновків акта перевірки, які не відповідають дійсності.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 22 січня 2020 року позов задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував припис Управління ДАБК про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.07.2019, складений відносно ПП «Коралл-Магазин».

Визнав протиправним та скасував постанову Управління ДАБК про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності №054/19/392вих від 08.08.2019, складену відносно ПП «Коралл-Магазин».

В іншій частині позовних вимог відмовив.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 21 травня 2020 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове - про часткове задоволення позову.

Адміністративний позов ПП «Коралл-Магазин» до Управління ДАБК про визнання протиправною та скасування постанови №054/19/392 від 08 серпня 2019 року - залишив без розгляду.

У задоволенні адміністративного позову ПП «Коралл-Магазин» Управління ДАБК про визнання протиправними та скасування протоколу від 25 липня 2019 року та припису від 25 липня 2019 року відмовив.

Приймаючи таке рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що з приводу оскарження постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності, суд дійшов висновку про ненадання позивачем доказів поважності пропуску строку оскарження цього рішення, тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без розгляду адміністративного позову ПП «Коралл-Магазин» до Управління ДАБК в частині визнання протиправною та скасування постанови №054/19/392 від 08 серпня 2019 року.

Що ж стосується оскарження протоколу та припису від 25 липня 2019 року, то апеляційний суд зазначив, що лист юридичного департаменту Одеської міської ради є належною підставою для здійснення перевірки, позивачем виконано об`єднання нежитлових приміщень, шляхом реконструкції нежитлового приміщення першого поверху та підвалу та нежитлового приміщення шляхом утворення додаткових двірних прорізів з втручанням у несучі та огороджувальні конструкції будівлі за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Картамишевська, 9-А, без отримання права на виконання будівельних робіт, а тому підстав для скасування Спірного припису немає.

Щодо вимоги визнати протиправним та скасувати протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 25.07.2019, складеного відносно ПП «Коралл-Магазин», суд апеляційної інстанції зазначив, що метою складання такого є фіксація факту правопорушення, останній не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов`язків позивача, оскільки передує прийняттю акта індивідуальної дії (постанови у справі про адміністративне правопорушення, припису), які породжують певні правові наслідки та підлягають оскарженню у встановленому процесуальним законодавством порядку.

ПП «Коралл-Магазин» не погодилося із цим рішенням суду апеляційної інстанції та 10 липня 2020 року звернулося із касаційною скаргою про його перегляд у касаційному порядку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених:

- у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі № 420/5584/19 (що стосується висновку суду апеляційної інстанції про те, що лист юридичного департаменту Одеської міської ради є належною підставою для здійснення перевірки), а саме щодо застосування пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 533;

- у постанові Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 727/11479/17 (щодо помилковості висновку про здійснення позивачем самовільного будівництва без отримання права на виконання будівельних робіт), а саме щодо застосування статті 376 Цивільного кодексу України та пункту 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 (далі - Перелік № 406);

- у постановах Верховного Суду від 26 червня та 23 жовтня 2018 року у справах №№ 473/653/17, 569/16060/17 відповідно, від 21 серпня 2019 року у справі № 813/1726/17 (щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду та можливість його поновлення).

Верховний Суд ухвалою від 27 липня 2020 року відкрив касаційне провадження.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, проаналізувала постанови Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 420/5584/19, від 28 квітня 2020 року у справі № 727/11479/17, від 26 червня та 23 жовтня 2018 року у справах №№ 473/653/17, 569/16060/17 відповідно та від 21 серпня 2019 року у справі № 813/1726/17, висновки яких, на думку скаржника, не враховано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні, вивчила зміст оскаржуваних судових рішень і дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до положень цих норм касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових:

- суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду;

- спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19 травня 2020 року (справа № 910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 КАС презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених ПП «Коралл-Магазин» постанов Верховного Суду на які зроблено посилання у касаційній скарзі як на приклад іншого правозастосування, та оскаржуваних судових рішень не дає підстав для висновку про те, що ці рішення прийняті у справах правовідносини у яких є подібними.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 квітня 2020 року (справа № 727/11479/17) вирішував спір про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном шляхом приведення квартири у попередній стан за власний рахунок, при цьому суд встановив, що відповідачем здійснено перепланування квартири без втручань в конструктивні елементи будівлі.

Тоді як у справі, судове рішення в якій оскаржено, суд апеляційної інстанції встановив, що позивачем виконано об`єднання нежитлових приміщень, шляхом реконструкції нежитлового приміщення першого поверху та підвалу та нежитлового приміщення шляхом утворення додаткових двірних прорізів з втручанням у несучі та огороджувальні конструкції будівлі, без отримання права на виконання будівельних робіт.

Що стосується строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови про накладення штрафу за порушення у сфері містобудівної діяльності:

- у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року (справа № 569/16060/17) йдеться про те, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, обставин щодо причин пропуску процесуального строку не встановлювали;

- у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року (справа № 473/653/17) суд зазначив, що стверджуючи, що строк звернення до суду пропущено, суди попередніх інстанцій не з`ясували, коли саме представнику позивача стало відомо про оскаржувану постанову, обмежившись лише вказівкою на місяць - лютий 2017 року. Крім того, в своїх рішеннях суди попередніх інстанцій не навели належного обґрунтування неприйняття доводів позивача, формально поставившись до того, що за твердженнями позивача дана справа має для неї велике значення, враховуючи те, що з позивачки стягують п`яту частину її пенсії відповідно до відкритого виконавчого провадження і розмір доходу, що залишається, є меншим за прожитковий мінімум;

- у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року (справа№ 813/1726/17) суд касаційної інстанції погодився із висновком судів попеедніх інстанцій про неповажність причин пропуску строку звернення до суду та залишення позову без розгляду.

Тоді як у справі, судове рішення в якій оскаржено, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до копії повідомлення про вручення позивач отримав постанову 19 серпня 2019 року, а позов подав 24 вересня 2019 року, тобто з пропуском процесуального строку на звернення до суду, доказів поважності такого пропуску не надав. Надана позивачем накладна кур`єрської служби «Велопочта», датована 04 вересня 2019 року, не є належним доказом у справі, оскільки не містить всіх відомостей, необхідних для підтвердження факту направлення ПП «Коралл-Магазин» 04 вересня 2019 року позовної заяви до суду.

Отже, правовідносини у справі, в якій оскаржено рішення суду апеляційної інстанції, та правовідносини у справах, в яких ухвалено постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 727/11479/17, від 26 червня та 23 жовтня 2018 року у справах №№ 473/653/17, 569/16060/17 відповідно, та від 21 серпня 2019 року у справі № 813/1726/17, не є подібними, що виключає касаційний перегляд оскаржуваної постанови апеляційного суду з підстави та у випадку, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС.

Що стосується посилання у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 420/5584/19, то така відсутня у Єдиному державному реєстрі судових рішень, оскільки у справі в якій подано цю касаційну скаргу (420/5584/19) відсутнє рішення суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду у постановах, на які в касаційній скарзі зроблено посилання в обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, не є іншими, ніж висновки викладені в оскаржуваних судових рішеннях.

Інше вирішення судом апеляційної інстанції спору у цій справі в порівнянні із результатами касаційного перегляду справ №№ 727/11479/17, 473/653/17, 569/16060/17, 813/1726/17 обумовлено іншим складом обставин у справі та оцінкою доказів. Сформовані Верховним Судом правові позиції щодо застосування правових норм при розгляді справ цієї категорії повинні враховуватися судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС стосовно встановлених обставин у справі.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

З огляду на викладене, керуючись статтями 345, 339 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Коралл-Магазин» на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року у справі за позовом скаргою Приватного підприємства «Коралл-Магазин» до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування протоколу, припису та постанови, з підстави, встановленої пунктом 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.Ю. Бучик

С.Г. Стеценко