Справа № 420/9823/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9823/20
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУПФУ), в якому просила: визнати незаконною бездіяльність ГУПФУ щодо не нарахування та невиплати їй компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати нарахованої пенсії з 01 січня 2005 року по 31 липня 2011 року; зобов`язати ГУПФУ здійснити обчислення та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати успадкованої пенсії по дату її фактичного отримання у розмірі 272783,25 грн. за період з січня 2005 року по 31 липня 2011 року, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянтка просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Київського районного суду м.Одеси від 16 березня 2010 року по справі № 2-а-542/10/512 було зобов`язано Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі м.Одеси здійснити перерахунок ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду 2-ї групи з 01 січня 2005 року відповідно до ст.49, 50, ч.4 ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру державної пенсії у вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, та сплатити недоплачену частину пенсії.

Постанова набрала законної сили 03 червня 2011 року.

На виконання вказаної постанови, 10 серпня 2011 року Київським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист №2-а-542/10 про зобов`язання Управління Пенсійного Фонду України в Київському районі міста Одеси здійснити перерахунок вказаної державної та додаткової пенсії, як інваліду ІІ-ої групи з 01 січня 2005 року відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії в вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та сплатити недоплачену частину пенсії.

На підставі зазначеного виконавчого листа, 10 серпня 2011 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №28201481.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

17 жовтня 2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори було видано позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка складається, у тому числі, з невиплаченої доплати за рішенням суду, як інваліду ІІ-ої групи відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 272783 гривні 25 копійок, що належать померлому на підставі листа Управління пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси від 13 серпня 2012 року за №8342/06.

Відповідно до ухвали Київського районного суду м.Одеси від 03 червня 2019 року у справі № 520/7956/19 суд замінив стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-а-542/10, виданого 10 серпня 2011 року Київським районним судом міста Одеси, з ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 ..

Суд встановив, що 272783,25 грн. пенсійних виплат, які позивачка успадкувала після смерті чоловіка, зараховано на картковий рахунок позивачки 25 червня 2020 року.

06 липня 2020 року позивачка звернулася до ГУПФУ із заявою про нарахування та виплату суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2005 року по 25.09.2020 року у зв`язку із порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії чоловіка за рішенням суду.

Листом від 20 липня 2020 року ГУПФУ відмовило у задоволенні заяви позивачки, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що компенсація громадянину втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати нараховується та виплачується у тому випадку, якщо відповідною установою зазначеній особі було нараховано, проте, своєчасно не виплачено дохід, у тому числі й пенсію.

Суд зазначив, що право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням термінів їх виплати має саме та особа, якій нарахований такий дохід, при цьому суд наголосив, що позивачка 25 червня 2020 року отримала не дохід у вигляді пенсії, а кошти, які є спадковим майном після смерті її чоловіка.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно до ст.2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії;

соціальні виплати;

стипендії;

заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за

який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону).

З аналізу наведеного вбачається, що діюче законодавство передбачає обов`язок установи (організації) по виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виключно у випадку порушення строків виплати повноважній особі доходів, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Як було зазначено вище, 272783,25 грн., які позивачка отримала 25 червня 2020 року, є пенсійними виплатами її померлого чоловіка та були виплачені ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2012 року після смерті ОСОБА_3 , яка (спадщина) складається, в тому числі, з невиплаченої доплати за рішенням суду, як інваліду ІІ-ої групи відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 272783 гривні 25 копійок, що належали саме ОСОБА_3 ..

З аналізу наведеного можна дійти висновку, що по відношенню до позивачки вказана виплата у розмірі 272783,25 грн. є саме спадковим майном, а тому має одноразовий характер і не включена в перелік доходів, передбачений ст.2 Закону, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та виплати ОСОБА_1 спірної компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Матеріали справи містять свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 жовтня 2012 року після смерті ОСОБА_3 , яка складається з невиплаченої доплати за рішенням суду, як інваліду ІІ-ої групи відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 272783 гривні 25 копійок, що належать померлому на підставі листа Управління пенсійного фонду України в Київському районі міста Одеси від 13 серпня 2012 року за №8342/06, а також автомобіля та грошових коштів, що знаходяться на рахунках у відповідних банківських установах. Водночас, вказане свідоцтво не містить такого спадкового майна, як компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, що також свідчить про відсутність підстав для її виплати позивачці, яка є спадкоємцем ОСОБА_3 ..

Враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку щодо спірних правовідносин.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.