Справа № 280/4408/21
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 серпня 2021 року Справа № 280/4408/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці №0800-0206-8/64195 від 01.12.2020;

- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального трудового стажу позивача період роботи з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009 із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 в ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці із нарахуванням і виплатою з 09.08.2020 відповідних сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу. Зазначає, що періоди його роботи з шкідливими та важкими умовами праці за період з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009 підтверджуються записами у трудовій книжці, яка згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Стверджує, що отримати уточнюючі пільговий характер роботи довідки не виявилось за можливе з незалежних від нього причин. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву у справі №280/4408/21 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем недоліки позовної заяви усунені у визначений судом строк

Ухвалою суду від 22.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 21.08.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№41317), в якому зазначає, що із записів трудової книжки неможливо встановити до якої категорії відноситься робота, виконувана позивачем у спірні періоди та не зазначено про зайнятість повний робочий день, а тому такі періоди мають бути підтверджені згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Натомість, позивачем при зверненні за призначенням пенсії згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не надано уточнюючі довідки підприємств щодо характеру та періодів виконуваної ним роботи. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

02.08.2021 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№43627), в якій із посиланням на практику Верховного Суду зазначає про необґрунтованість позиції відповідача.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досягнувши 55-річного віку та маючи передбачений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальний та пільговий стаж, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 24.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

До заяви про призначення пенсії позивач додав копії наступних документів: паспорт, ідентифікаційний код, трудової книжки, відповіді Державної Архівної служби України, Державного Архіву Запорізької області, заяв (звернень) до ліквідаторів ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» із доказами відправки, довідки ПАТ «Запоріжвогнетрив» від 23.11.2020 щодо підтвердження пільгового трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, довідки форми ОК-5 Пенсійного Фонду України від 17.11.2020.

Листом Заводського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформленим у вигляді повідомлення від 01.21.2020 №0800-0206-8/64195, сповіщено позивача про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу.

Позивач, не погодившись з правомірність прийнятого рішення та з вимогою зобов`язати відповідача вчинити певні дії, звернувся до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пункт 2 Порядку №383 визначає, що під повним робочим днем належить вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Пункт 10 Порядку №383 встановлює, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Згідно зі статтею 62 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пункти 1, 2 Порядку №637 передбачають, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, в тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 у справі №235/1112/17, яка враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача судом встановлено наступне.

03.02.1988 ОСОБА_1 переведений до цеху біметаличних та сталеалюмінієвих проводів ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» слюсарем-ремонтником 4 розряду - Наказ №124 від 03.02.1988.

01.10.1997 ОСОБА_1 переведений до гвоздильного цеху слюсарем по ремонту та обслуговуванню систем вентиляції та кондицююванпя 5 розряду.

07.08.2006 ОСОБА_1 переведений до виробництва метизів ПАТ «Запорізькій сталепрокатний завод» слюсарсм-ремонтииком 6 розряду - Наказ №711 від 07.08.2006.

17.02.2009 звільнений за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України - Наказ №141 від 17.02.2009.

16.08.2010 ОСОБА_1 прийнятий слюсарем-ремонтником 5 розряду цеху магнезіальних виробів ПАТ «Вогнетрив» - Наказ №165 від 16.08.2010.

02.11.2017 ОСОБА_1 присвоєний 6 розряд слюсаря ремонтника - Наказ №136 від 02.11.2017.

Суд зазначає, що вказані посади, які обіймав позивач, передбачені актуальними на час роботи позивача списками, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003.

Вищезазначені записи у трудовій книжці ОСОБА_1 скріплені підписом вповноваженої особи роботодавця із зазначенням відповідного протоколу/наказу, на основі якого здійснені записи, що свідчить про те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує перебування на займаних посадах робітників, передбачених за списком № 2, а отже й наявність спеціального трудового стажу ОСОБА_1 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, що надає йому право для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

Відповідачем не зараховано позивачу до пільгового стажу періоди з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009, оскільки інформацію про те, чи працював позивач на роботах зі шкідливими умовами праці повний робочий день з трудової книжки, як і з даних, що містяться у реєстрі застрахованих осіб (за період з 03.02.1988 по 01.10.1997), встановити неможливо. Запис в трудовій книжки підтверджує лише трудовий стаж позивача, а не пільговий. Враховуючи відсутність записів про пільговий характер виконуваної позивачем роботи у трудовій книжці, єдиним документом, на переконання відповідача, який би підтверджував факт того, що позивач у вказані періоди працювала у ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» на роботах із шкідливими умовами праці повний робочий день могла б бути уточнююча довідка оформлена відповідно до Порядку №637, яка не була надана.

Обґрунтовуючи неможливість надання до пенсійного органу уточнюючу довідку, позивач зазначає, що він неодноразово намагався отримати необхідну довідку з ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» для надання її до органів Пенсійного фонду, на підтвердження чого надано суду численне листування з цього приводу (копії довідки та заяв-звернень, скарг).

Так, Листом Державного архіву Запорізької області від 21.09.2020 надано інформацію щодо відсутності документів з кадрових питань (особового складу) ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» за 1986-2009 рр., у зв`язку з чим надати довідки про заробітну плату та стаж роботи ОСОБА_1 за 1986-2009 рр. немає можливості. Державним архівом Запорізької області позивачу рекомендовано звернутися до ліквідатора ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод». Проте, на численні звернення до ліквідатора із заявами щодо надання довідки в підтвердження пільгового стажу позивача в ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод» відповіді не надходило.

В подальшому, позивач звернувся із скаргами на бездіяльність арбітражного керуючого до Департаменту з питань банкрутства Міністерства юстиції України та Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області по справі № 16/62/13-21/5/18 скаргу позивача на бездіяльність арбітражного керуючого прийнято до розгляду. 20.04.2021 позивачем отримано відповідь на численні звернення від арбітражного керуючого Оберемко Романа Анатолійовича, за текстом якої вбачається про неможливість надання запитуваної інформації у вигляді відповідної довідки про заробітну плазу та пільгового стажу, у зв`язку із відсутністю в наявності бухгалтерської та іншої документації ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод».

Верховний Судом у постановах від 31.07.2018 по адміністративній №415/760/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631775), 31.07.2018 по адміністративній справі №486/1080/16-а (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631557), від 31.07.2018 по адміністративній справі №235/1112/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75631571) висловлена аналогічна правова позиція, про достатність підтвердження страхового стажу на посадах за Списком №1, №2 саме записами у трудовій книжці.

Також, суд вважає зазначити, що враховує відсутність вини позивача та неможливість надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Отже, за наявності належно оформлених записів у трудовій книжці та підтвердження стажу роботу, що дає право на пільгову пенсію, неможливо спростовувати факт наявності у позивача стажу роботи на посадах, що дає право на призначення пільгової пенсії.

Позивач при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про зарахування пільгового стажу при призначенні пенсії за віком, надав трудову книжку із оформленими належним чином записами про займані посади та зазначеними періодами виконуваної роботи, а також падав уточнюючу довідку ПАТ «Запоріжвогнетрив, якою підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2. а також численне листування із ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», арбітражним керуючим, архівними установами та міністерством юстиції України з приводу отримання відповідної довідки, однак, йому протиправно було відмовлено v призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Також суд звертає увагу, що факт відрахування позивачем внесків до Пенсійного фонду України за весь час особистої трудової діяльності, в тому числі і за спірний період спеціального трудового стажу (за період з 07.08.2006 по 17.02.2009), підтверджується довідкою Пенсійного Фонду України форми ОК-5 від 17.11.2020.

Із наданої довідки Пенсійного фонду України Форми ОК-5 вбачається, що позивачу за спірний період щомісячно нараховувалась заробітна плата та із зазначеної суми щомісячної заробітної плати під час виплати вчинялись утримання до Пенсійного фонду України, на підставі яких (утримань) здійснювалось нарахування страхового пенсійного стажу.

Таким чином, обов`язкові платежі ОСОБА_1 до пенсійного фонду здійсненні в повному обсязі та належним чином.

За таких обставин, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як суб`єкт владних повноважень, необгрунтовано та безпідставно не врахував до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009 із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 в ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод», що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог в цій частині..

Оскільки, відповідач не зарахував стаж роботи позивача з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009 за Списком № 2, а суд позбавлений повноважень розраховувати необхідний для призначення пільгової пенсії стаж, позовна вимога про зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах задоволенню не підлягає.

Частина друга статті 9 КАС України надає суду право вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, суд вважає, що порушене право позивача буде поновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.11.2020 про призначення пенсії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем, при зверненні до суду та на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2724,00 грн. Враховуючи положення частини третьої статті 139 КАС частина сплаченої суми судового збору у розмірі 1816,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників з шкідливими та важкими умовами праці №0800-0206-8/64195 від 01.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи з 03.02.1988 по 01.10.1997, з 07.08.2006 по 17.02.2009 із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 в ПАТ «Запорізький сталепрокатний завод».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.11.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення у повному обсязі складено та підписано 25.08.2021.

Суддя М.С. Лазаренко