Справа № 640/8188/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8188/21 Суддя (судді) першої інстанції: Гарник К.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

при секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - відповідач 1, ОГП), Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - відповідач 2, Кадрова комісія), в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора №138дп-20 від 09 липня 2020 року «Про накладення на начальника Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та на прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким притягнуто начальника Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на них дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури щодо ОСОБА_3 .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року вказаний адміністративний позов - повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 статті 169 КАС України.

Підставою для повернення вказаного позову стало невиконання позивачем, на думку суду першої інстанції, вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, якою адміністративний позов було залишено без руху, зокрема, позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме таких, що підтверджують неможливість своєчасного звернення до суду з позовною заявою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що вирішуючи питання про відсутність підстав поважності наведених позивачем причин, суд не врахував в повній мірі ту обставину, яка стала підставою для відмови у залученні в якості співпозивача у справі №640/18319/20, оскільки до цього часу ОСОБА_1 вважав, що він вчасно звернувся до суду, і лише 22 березня 2021 року він дізнався, що його позовні вимоги не можуть бути задоволені та звернувся з вказаним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).

Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 березня 2021 року позов ОСОБА_1 було залишена без руху та надано строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

23 квітня 2021 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої представник позивача зазначив, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутись до суду з цим позовом у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікування.

До вказаної заяви також було долучено копії листків непрацездатності позивача:

- листок непрацездатності серії АДЯ №382357, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з діагнозом «гострий бронхіт» з 27 липня 2020 року по 31 липня 2020 року;

- листок непрацездатності серії АДЯ №388388, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 03 серпня 2020 року по 20 серпня 2020 року;

- листок непрацездатності серії АДЦ №213711, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 13 серпня 2020 року по 20 вересня 2020 року;

- листок непрацездатності серії АДЯ №331621 , відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 21 вересня 2020 року по 29 жовтня 2020 року;

- листок непрацездатності серії АДЯ №331825, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 30 жовтня 2020 року по 08 грудня 2020 року;

- листок непрацездатності серії АДЯ №331878, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 09 грудня 2020 року по 16 січня 2021 року;

- листок непрацездатності серії АЛД №267723, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 17 січня 2021 року по 25 лютого 2021 року;

- листок непрацездатності серії АЛД №267781, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 26 лютого 2021 року по 01 березня 2021 року;

- листок непрацездатності серії АЛД №285888, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 04 березня 2021 року по 13 березня 2021 року;

- листок непрацездатності серії АЛД №311520, відповідно до якого позивач перебував на амбулаторному лікуванні з 15 березня 2021 року по 24 березня 2021 року.

Розглянувши вказану заяву представника позивача та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

Так, позивач через представника звернувся до суду з вказаною позовною заявою 25 березня 2021 року, а оскаржуване рішення прийнято відповідачем 09 липня 2020 року, примірник якого отримано позивачем 22 липня 2020 року. З урахуванням вимог норм КАС України, строк звернення до адміністративного суду сплинув 24 серпня 2020 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач зазначив, що з 27 липня 2020 року та до 25 березня 2021 року він перебував на лікарняному, а тому не мав об`єктивної можливості звернутись до суду своєчасно.

Однак, на переконання суду першої інстанції, надані позивачем листки непрацездатності (крім серії АДЯ №382357) не містять в собі даних щодо захворювання, яке мав позивач, при цьому містять відомості щодо того, що позивач перебував саме на амбулаторному лікуванні, що, в свою чергу, свідчить про можливість позивача пересуватись поза межами лікувального закладу, користуватись послугами відділень поштового зв`язку, спілкуватись зі своїм представником, яким згідно ордеру, починаючи з 26 серпня 2019 року, є адвокат Павелко Руслан Сергійович на підставі договору про надання правової допомоги, який не обмежений в правах цим договором, тобто, мав можливість звернутись до суду з позовною заявою в інтересах позивача своєчасно. Відтак, та обставина, що позивач тривалий час хворів, не є обставиною, яка не залежить від волевиявлення позивача та є непереборною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що 08 серпня 2020 року представник позивача звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, де у позові ставилася позовна вимога визнати протиправним та скасувати рішення Кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів Офісу Генерального прокурора № 138 дп-20 від 09 липня 2020 року «Про накладення на начальника Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та на прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким притягнуто начальника Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на них дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури, проте, ОСОБА_1 помилково був залучений до позову як третя особа з самостійними вимогами (справа № 640/18319/20).

Цю помилку судом було виявлено лише в підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з чим адвокатом було заявлено клопотання про залучення ОСОБА_1 в якості співпозивача.

Однак, судом ухвалою від 22 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні такого клопотання. У вказаній ухвалі суду, крім іншого, зазначив, що ОСОБА_1 не позбавлений права та можливості звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відтак, пропуск строку звернення до суду не є безумовною підставою для повернення адміністративного позову, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

Вирішуючи питання про відсутність підстав поважності наведених позивачем причин, суд не врахував ту обставину, яка стала підставою для відмови у залученні в якості співпозивача у справі №640/18319/20, оскільки до цього часу ОСОБА_1 вважав, що він вчасно звернувся до суду, і лише дізнавшись 22 березня 2021 року, що його позовні вимоги не може бути задоволені, він звернувся з вказаним позовом до суду.

Колегія суддів наголошує на тому, що вказані обставини не були доведені представником позивача до відома суду першої інстанції, зокрема, не були зазначені у клопотанні про поновлення строку, поданому на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Відповідно, суд при постановленні оскаржуваної ухвали не надавав їм оцінку, а тому не можна стверджувати про її безпідставність та необґрунтованість саме з цих підстав.

Також колегія суддів зважає на те, що позивач не є особою, що не має жодного відношення по правової системи країни, а є прокурором та користується послугами адвоката.

При цьому, прокурором окружної прокуратури може бути призначений громадянин України, який має вищу юридичну освіту, стаж роботи в галузі права не менше двох років та володіє державною мовою. Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

На прокуратуру покладаються такі функції: підтримання державного обвинувачення в суді; представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених Законом; нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Тобто, з огляду на професійну діяльність позивач мав усвідомлювати наслідки пропуску строку звернення до суду, які причини можуть бути поважними для його поновлення, а також різницю у статусі позивача та третьої особи, проте, через власну недбалість проігнорував їх.

Згідно ч.1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законам.

Відповідно до ч.5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В питаннях, пов`язаних із застосуванням строків давності, Європейський суд з прав людини висловив свою позицію, зокрема, в справі "Олександр Волков проти України" (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що "… строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень."

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позов подано із пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом, а підстави, наведені у заяві про поновлення цього строку, не є поважними.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки колегії суддів.

Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев