Справа № 600/2201/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2201/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладене у листі №1306-1107/О-17/8-2400/21 від 21.04.2021 року про відмову у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року та проведення перерахування довічного грошового утримання;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 28 років і 9 місяців, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 - 2 роки 10 місяців 13 днів - разом 31 рік 7 місяців 13 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 72% заробітної плати працюючого судді, замість призначеного у розмірі 66% заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року, що призвело до помилкового призначення розміру довічного грошове утримання судді у відставці - 66% замість належних 72%. У зв`язку із вказаним позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі - відповідач) подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві відповідач вказує про відсутність правових підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки період проходження строкової військової служби не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 19.05.2021 р. відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач отримує довічне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується посвідченням №1 від 24.03.2010 року. (а.с. 7).

Відповідно до військового квитка позивача НОМЕР_1 вказано, що позивач проходив строкову військову службу з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року. (а.с. 10-12).

Позивач звертався до відповідача із заявою щодо зарахування до стажу роботи судді період проходження військової служби, однак згідно листа пенсійного органу від 21.04.2021 р. вказано про відсутність правових підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки період проходження строкової військової служби не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді. Вказано, що стаж позивача на посаді судді становить 28 років 9 місяців. (а.с. 13).

Мотивувальна частина

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у ст.126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402).

За унормуванням пункту 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Закону України №1402-VIII передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ст. 137 Закону України №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абз. 4 п. 34 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1402-VIIІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-XII до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У відповідності до абз. 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 03.09.2005 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, календарний період проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи судді, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи саме на посаді судді не менш як 10 років.

На підставі вказаного, суд встановив, що період проходження позивачем строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року - 2 роки 10 місяців 15 днів підлягає зарахуванню до стажу роботи судді, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 2862-XII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Судом встановлено, що під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 28 років і 9 місяців, встановлено розмір 66% заробітної плати працюючого судді. Однак, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що загальний стаж позивача, що дає право на довічне грошове утримання судді у відставці, з урахуванням періоду проходження позивачем строкової військової служби, складає 31 рік 7 місяців 15 днів. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача повинен складати 72% заробітної плати працюючого судді.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність відмови у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження позивачем строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року та проведення перерахування довічного грошового утримання позивача.

Позивачем обґрунтовано належним чином заявлений позов, а тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Однак, позивачем у позові невірно обраховано період проходження позивачем строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року, зазначивши 2 роки 10 місяців 13 днів, в той час як судом встановлено, що період проходження позивачем строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року становить 2 роки 10 місяців 15 днів. З огляду на вказане, з метою належного відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 28 років і 9 місяців, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 - 2 роки 10 місяців 15 днів.

Судові витрати

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, викладене у листі №1306-1107/О-17/8-2400/21 від 21.04.2021 року про відмову у зарахуванні до стажу роботи судді, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 року та проведення перерахування довічного грошового утримання.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді - 28 років і 9 місяців, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 20 жовтня 1960 року по 03 вересня 1963 - 2 роки 10 місяців 15 днів.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 72% заробітної плати працюючого судді, замість призначеного у розмірі 66% заробітної плати.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 908 грн згідно квитанції №0.0..1 від 17.05.2021 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя Т.М. Брезіна