Справа № 200/9937/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 р. Справа№200/9937/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи у ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з січня 2018 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 04.04.2019 року з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на виконання рішення суду призначено пенсію зарахувавши до його трудового стажу періоди роботи з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року. Однак, заробітна плата за вищевказаний період роботи при розрахунку пенсії відповідачем не була врахована.

Позивач звернувся із заявою до відповідача для з`ясування підстав не врахування заробітної плати за вказаний період, на яку отримав відповідь, що рішенням суду не було зобов`язано відповідача врахувати при призначенні пенсії заробітну плату за вказаний період.

Позивач вважає, що при розрахунку його стажу повинна бути врахована заробітна плата за період його роботи, адже відповідачу були надані всі документи для такого зарахування. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивачу була призначена пенсії на виконання рішення суду. Зазначає, що згідно з даними персоніфікованого обліку, які містяться в пенсійній справі на ОСОБА_1 за періоди роботи з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 по 30 листопада 2018 року у ФОП ОСОБА_2 відсутня інформація про сплату страхових внесків. Зазначає, що для обчислення пенсії управління пенсійного фонду враховує лише ті періоди роботи, за які було сплачено страхові внески, за таких умов управління діяло виключно в межах діючого законодавства та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою суду від 13 серпня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10 вересня 2021 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року по справі №200/7618/20-а задоволено повністю адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання вчинити дії щодо нарахування та виплати пенсії.

Визнано незаконними дії Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у перегляді заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до пп. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування а також рішення Костянтинівсько Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 02 травня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до пп. 4 частини 1 статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Костянтинівсько Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 квітня 2019 року про призначення пенсії відповідно до пп. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди роботи з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

Рішення набрало законної сили 18 грудня 2021 року на підставі ухвали Першого апеляційного адміністративного суду.

На виконання рішення суду Костянтинівське - Дружківське об`єднання управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням № 83 від 19 січня 2021 року призначило пенсію ОСОБА_1 з 04.04.2019 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.07.2021 року № 7133-6340/С-15/8-0500/21 повідомлено позивача, що відповідно до постанови суду та ухвали апеляційного адміністративного суду при призначенні пенсії до загального стажу роботи зараховано періоди роботи з 01.01.2016 по 30.11.2016 та з 01.01.2018 по 30.11.2018. В постанові суду зобов`язання щодо призначення пенсії з врахуванням заробітної плати за вищевказані періоди відсутнє. За таких обставин, рішення суду виконано управлінням в повному обсязі та заробітна плата за вказані періоди не врахована.

Згідно з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по листопад 2016 року, з січня 2018 року по листопад 2018 року нараховано суми заробітної плати та вказано, що на всі виплати нараховані страхові внески (єдиний внесок). Довідка видана на підставі Відомостей про нарахування заробітної плати.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно відмови відповідача в врахуванні довідки про заробітну плату при призначені пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених пунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058 від 9 липня 2003 року.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Суд вважає посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області що в період з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року відсутня інформація про сплату страхових внесків ФОП безпідставними, оскільки відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 на всі виплати за ції період нараховані страхові внески. Суду надано відповідну довідку фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 на підтвердження цього факту.

Суд також наголошує, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством. Дана правова позиція також викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року. Тому позовні вимоги в частині урахуванням заробітної плати позивача за період роботи у ФОП ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з п. 7 ч.2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розподіл судових витрат не здійснюється у зв`язку зі звільнення позивача від їх сплати на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасника бойових дій.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування заробітної плати ОСОБА_1 за період роботи у ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з січня 2018 року при призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з 04.04.2019 року з урахуванням заробітної плати ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_2 з 01 січня 2016 року по 30 листопада 2016 року та з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 10 вересня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова