Справа № 420/5771/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5771/21
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 , листом № 4286-3841/Ц-02/8-1500/21 від 24 березня 2021 року, у проведенні перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року з врахуванням нових розмірів його грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 , пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року з врахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір мого грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року, без обмеження її максимального розміру та зі сплатою мені суми недоотриманого пенсійного забезпечення, що утворилася унаслідок проведеного перерахунку, за період з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року по день фактичного проведення перерахунку.

В обґрунтування позову зазначалось, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року по справі №420/11737/20 Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціального захисту листом від 05.02.2021 року №1357 було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлені довідки від 05.02.2021 року №ЮО96772 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року та станом на 01.02.2020 року для перерахунку та виплати з 01.04.2019 року пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного у довідках. У зв`язку з вказаним, позивач 22.02.2021 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про проведення перерахунку його пенсії з 05.03.2019 року та з 01.02.2020 року на підставі оновлених довідок. Проте, листом від 24.03.2021 року №4286-3814/Ц-02/8-1500/21 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача з 05.03.2019 року та з 01.02.2020 року на підставі оновлених довідок, оскільки відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку. Зокрема відповідач вказав, що рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі №826/3858/18 залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 (05.03.2019 рішення набрало чинності), яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови № 103. Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1088 Деякі питання виплати пенсій окремим категоріям громадян зазначені пункти виключені. Після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови № 103 інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося. Вважаючи відмову ГУ ПФУ в Одеській області у проведенні перерахунку пенсії протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року з врахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 , пенсії з 01 квітня 2019 року та з 01 лютого 2020 року з врахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновлених довідках Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05 лютого 2021 року про розмір грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року та станом на 01 лютого 2020 року. Зобов`язано Пенсійний фонду України провести виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії, з урахуванням вже виплачених сум з 01.04.2019 року та з 01 лютого 2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що довідки від 05.02.2021 року №ЮО96772, які видані на виконання рішення суду від 17.12.2020 року, надані Головному управлінню, з порушенням вимог Порядку, тому відсутні законні підстави для здійснення перерахунку пенсії за повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення. Крім того, Міністерство соціальної політики України листом від 21.08.2019 № 15308/0/2-19/54 підтримало позицію Пенсійного фонду України щодо відсутності підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до Постанови №103 згідно з повторно наданими довідками про розмір грошового забезпечення. Також апелянт зазначив, що позивач помилково вимагає проведення перерахунку пенсії на підставі набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/6453/18, водночас з адміністративного позову вбачається, що позивач обґрунтовує свої вимоги про зобов`язання Відповідача провести перерахунок пенсії з 01 лютого 2020 року положеннями статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а тому відсутні підстави для перерахунку з 01.02.2020 рік.

Також, не погоджуючись з таким рішенням, Пенсійним фондом України подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги Пенсійного фонду України зазначено, що пропущено строк звернення з позом, оскільки правовим висновком Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 щодо застосування строку звернення до суду у справах щодо перерахунку розміру пенсії. Отже, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції не застосував строків позовної давності та не врахував висновки Верховного Суду. Крім того, зобов`язання з виплати пенсії, покладене Одеським окружним адміністративним судом саме на Пенсійний фонд України, не узгоджується з чинним законодавством, тобто застосоване судом без врахування розмежування компетенійї Пенсійного фонду України та Головного управління, без врахування можливості реального виконання такого зобов`язання Фондом. Тобто, уповноважені органи (Головні управління Фонду) вчиняють всі необхідні дії щодо підготовки документів для виплати пенсії одержувачам. Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо зменшення компетенції головних управлінь Пенсійного фонду України постановою №1279 та щодо перерахунку з 01.04.2021 повноважень щодо виплати нарахованої пенсії від головних управлінь до Пенсійного фонду України.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року по справі № 420/11737/20 Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки направлено до Головного управління ПФУ в Одеській області довідки від 05.02.2021 року №ЮО96772 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахування пенсії з 01.04.2019 року та з 01.02.2020 року.

Довідкою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 року вих. № ЮО 95030 для перерахунку пенсії з 01.04.2019 року до грошового забезпечення Позивача включено: Посадовий оклад 4370,00 грн; Оклад за військовим званням 1340,00 грн; процентну надбавку за вислугу років (45%) 2569,50 грн; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби (65%) 5381,68 грн; надбавку за таємність (15%) 655,50 грн; премія (53%) 2316,10 грн. Всього: 16.632,78

Довідкою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 року вих. № ЮО 95030 для перерахунку пенсії з 01.02.2020 року до грошового забезпечення Позивача включено: Посадовий оклад 5860,00 грн; Оклад за військовим званням 1790,00 грн; процентну надбавку за вислугу років (45%) 3442,50 грн; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавку за особливості проходження служби (65%) 7210,13 грн; надбавку за таємність (15%) 879,00 грн; надбавка за класну кваліфікацію (7%) 3105,80 грн; премія (95%) 3097,00 грн. Всього: 22287,43 грн.

22.02.2021 року Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії позивача згідно довідок від 05.02.2021 року №ЮО96772 з 05.03.2019 та з 01.02.2020.

Листом від 24.03.2021 року №4286-3814/Ц-02/8-1500/21 ГУ ПФУ в Одеській області повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку його пенсії з 05.03.2019 року та з 01.02.2020 року на підставі оновлених довідок, оскільки відсутні правові підстави для здійснення такого перерахунку, а саме, після визнання протиправними та скасування пунктів 1, 2 Постанови № 103 інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Верховний Суд у пункті 40 рішення від 17.12.2019 року у справі №160/8324/19 до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії відповідача. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача у зв`язку з отриманням оновленої довідки уповноваженого органу про грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 р. виник обов`язок проведення перерахунку пенсії саме з 01.04.2019 року. Проте, зазначений обов`язок виконаний відповідачем не був. Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови у проведенні перерахунку пенсії з 05 березня 2019 року та з 01 лютого 2020 року відповідно до оновлених довідок Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.12 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. №28-2, головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Таким чином, суд дійшов виснку, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України. Також, суд визнав передчасними вимоги про зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату призначеної пенсії без обмеження максимального розміру, оскільки в даному випадку відсутні об`єктивні підстави вважати, що після здійснення перерахунку будуть порушені права позивача та враховуючи, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є ЗУ від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Статтею 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону

Згідно зі ст. 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2622-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст.51 цього Закону.

Згідно п.1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45 (далі - Порядок №45) перерахунок раніше призначених згідно із Законом №2622-ХІІ пенсій проводиться в разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також, цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103, пунктом 1 якої зобов`язав перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-XII до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із цим Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 року відповідно до Постанови №704.

Відповідно до пункту 7 Постанови №103 Міністерству оборони, Міністерству внутрішніх справ, Міністерству інфраструктури, Міністерству юстиції, Державній службі з надзвичайних ситуацій, Службі безпеки, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Державної прикордонної служби, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній фіскальній службі, Національній гвардії, Управлінню державної охорони після набрання чинності цією постановою приписано забезпечити оформлення та подання до органів ПФУ довідок про розміри грошового забезпечення, визначені в пункті 1 цієї постанови, відповідно до Порядку №45.

Також, Постановою №103 було внесено ряд змін до Порядку №45, зокрема: пункт 5 викладено в новій редакції; додаток 2 викладено в новій редакції, відповідно до якої відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Згідно з положенням пункту 1 Порядку №45 зі змінами, внесеними згідно з Постановою №103, пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Пунктом 5 згаданого Порядку визначено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

В свою чергу, вказаним Порядком №45 передбачено, що ПФУ після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Мінсоцполітики повідомляє своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, та надсилає відповідну інформацію Міноборони, МВС, Національній поліції, Мін`юсту, Мінінфраструктури, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, ДФС, Управлінню державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, ДСНС. Головні управління ПФУ у десятиденний строк з моменту надходження зазначеного повідомлення складають списки за формою згідно з додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнано протиправними та нечинними п.1, 2 постанови КМУ №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45.

Водночас, алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема ГУ ПФУ у зв`язку із втратою чинності положеннями п.1, 2 постанови КМУ №103 та змін до п.5 і додатку 2 Порядку №45 не змінився.

Колегія суддів зазначає, що до компетенції Кабінету Міністрів України входить прийняття, зміна чи припинення дії Порядку №45. Проте, зміни внесені постановою Уряду № 103, зокрема до додатку 2 до Порядку №45, в якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, відтак з 05.03.2019 року - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/3858/18, діє редакція додатку 2 до Порядку №45, яка діяла до зазначених змін.

Таким чином, з 05.03.2019 року у позивача виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Разом із цим, до моменту отримання належної довідки у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007р. №3-1 (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до п.24 Порядку №3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону №2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток №5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Тотожні за змістом положення щодо процедури перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовців у разі зміни розміру їх грошового забезпечення містяться у пунктах 2, 3 Порядку №45.

За частинами першою, другою та четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють орган ПФУ.

Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.10.2019р. у справі № 553/3619/16-а, від 15.07.2020р. у справі № 520/3360/19.

Так, скасування з 05 березня 2019 року в судовому порядку пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 не впливає на результат розгляду справи по суті, оскільки алгоритм дій державних органів під час проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачений у постанові Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, не змінився у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103.

Порядок № 45 в редакції до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 також передбачав, що на підставі списків уповноважені органи готували для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подавали їх головним управлінням Пенсійного фонду України. Головні управління Пенсійного фонду України здійснювали перерахунок пенсії на підставі довідок, що надійшли від обласних військових комісаріатів, в яких визначено розмір грошового забезпечення для такого перерахунку. Форма довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, в тому числі складові грошового забезпечення, визначалася у додатку 2 Порядку №45.

В свою чергу, пункт 5 Порядку № 45 з 05.03.2019 року продовжує діяти в редакції що діяла до внесення змін Постановою № 103 (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 497 від 20.06.2018 року).

Оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18 від 12.12.2018 року, що 05.03.2019 року набрало законної сили, визнано протиправними та не чинними, в тому числі і внесені постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 зміни до додатку 2 Порядку, тому з 05.03.2019 діє попередня редакція Додатку 2 до Порядку, що встановлює форму Довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, у якій крім окладу за посадою, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років передбачено зазначення і інших додаткових видів грошового забезпечення, які виплачуються відповідній категорії військовослужбовців.

Також, у Примітці до зазначеного Додатку 2 до Положення визначено, що «У довідці зазначаються найменування, сума і розмір у відсотках усіх щомісячних (які мають постійний характер) додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премія, що встановлені Кабінетом Міністрів України за відповідною посадою (посадами) на момент перерахунку пенсії та враховуються згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» для обчислення розміру пенсії, а також складові грошового забезпечення, з яких вони обчислюються».

Верховний Суд у рішенні від 17.12.2019 року по зразковій справі №160/8324/19 дійшов висновку про те, що «дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці та наданні до ГУ ПФУ оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року є неправомірними, а тому відповідача належить зобов`язати скласти та подати до ГУ ПФУ нову довідку про розмір грошового забезпечення, станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, статті 9 Закону №2011-XII та з врахуванням положень постанови №704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01.04.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) перерахунку основного розміру пенсії позивача». Вказане рішення залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №160/8324/19.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у пункті 40 рішення від 17.12.2019 року по справі № 160/8324/19 до моменту отримання належної довідки від уповноваженого органу у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії відповідача.

У зв`язку з отриманням оновленої довідки про грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року у відповідача виник обов`язок проведення перерахунку пенсії позивача саме з 01 квітня 2019 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців.

Отже, враховуючи, що Одеським ОТЦК та СП виконано обов`язок щодо видачі позивачу довідки про грошове забезпечення позивача для перерахунку пенсії на виконання рішення від 17.12.2020 року по справі №420/11737/20, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, таким чином, у відповідача ГУ ПФУ України в Одеській області у зв`язку з отриманням зазначених довідок виник обов`язок перерахувати пенсію позивача з 01.04.2019 року.

Крім того, в апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, що у відповідача відсутні підстави для здійснення перерунку пенсії позивача на підставі оновленої довідки, зокрема станом на 01.02.2020 року, судова колегія вважає правильними такі доводи апелянта з огляду на наступне.

Розглядаючи питання задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови у проведенні перерахунку пенсії з 01 лютого 2020 року з врахуванням нових розмірів його грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки станом на 01.02.2020 року, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до Головного управління від Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року по справі №420/11737/20, надійшли оновлені довідки від 05.02.2021 року №ЮО 96772 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, станом на 05.03.2019 року та 01.02.2020 року.

Отже, на думку позивача, після набрання законної сили з 29.01.2020 року судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для перерахунку основного розміру його пенсії. Однак, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір його грошового забезпечення станом 01 лютого 2020 року.

Судова колегія звертає увагу, що суд першої інстанції взагалі не надав таким доводам позивача належної оцінки. В свою чергу, суд апеляційної інстанції з такими доводами не погоджується з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, яка набрала чинності 01.01.2018 (далі - Постанова №704), встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 (в редакції, чинній до 24.02.2018) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Постановою №103 (набрала чинності 24.02.2018) до Постанови №704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, з 24 лютого 2018 року змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме: замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».

При цьому, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови, а саме вони передбачали розрахункову величину, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленог законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).

Колегія суддів враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року № 870 затверджені Правила підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (далі - Правила № 870), які визначають загальні підходи до підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України (постанов і розпоряджень), їх форму, структуру та техніко-юридичні особливості розроблення з урахуванням нормопроектувальної техніки.

За змістом п. 20 вказаних Правил у структурі проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Положеннями п. 2.16 Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5, також передбачено, що включення до нормативно-правових актів приміток не допускається, за винятком випадків, якщо необхідно дати визначення будь-якого суміжного поняття або помістити короткий коментар, що допоможе точніше зрозуміти положення, викладені в структурній одиниці нормативно-правового акта. Примітки не повинні містити норм права.

Зазначені норми права підтверджують, що примітка до нормативно-правового акту носить інформаційний характер, не може містити норм права і не визначає із яку саме розрахункову величину слід використовувати при обчисленні окладів.

Отже, не приведення Кабінетом Міністрів України приміток до додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704 у відповідність до змін, що внесені в п. 4 цієї ж Постанови, не може бути підставою для обчислення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням з використанням у якості розрахункової величини «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі № 826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 року в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 103.

Отже, з 29.01.2020 року - дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 п. 6 Постанови № 103 втратив чинність. Проте цим судовим рішенням не визнавався нечинним та не скасовувався пункт 3 Змін, затверджених Постановою №103, до пункту 4 Постанови №704.

До того ж, пунктом 32 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06.09.2005 року №870, передбачено, що визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи його скасування не поновлює дію актів, які визнані ним такими, що втратили чинність, чи які скасовані таким актом. Дія акта Кабінету Міністрів України поновлюється шляхом прийняття відповідного акта або із зазначенням в тексті акта про визнання таким, що втратив чинність, акта Кабінету Міністрів України чи про його скасування.

Отже, з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, підстав для застосування до спірних правовідносин, пов`язаних з визначенням грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, норми пункту 4 Постанови №704 в попередній редакції до 24.02.2018 року (тобто, до внесення Змін, затверджених Постановою №103) відсутні. Визнання нормативно-правового акта таким, що втратив чинність, не поновлює дію попереднього акту.

Аналогічні правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 11.02.2021 року у справі № 200/3757/20-а, від 11.02.2021 року у справі №200/3774/20-а, 21.08.2018 року у справі № 807/1332/17, від 19.03.2019 року у справі № 591/2813/17, від 22.04.2019 року у справі № 820/601/17, від 02.10.2019 року у справі № 804/215/18.

Колегія суддів наголошує, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону № 1774-VІІІ, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.

Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 Постанови № 704, колегія суддів не вбачає правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року.

Апеляційним судом також враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11.12.2019 року у справі № 240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких: « 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

За змістом пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України щодо відсутністі підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.02.2020 року, з урахуванням відсутністі правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Також, в апеляційній скарзі Пенсійний фонду України зазначив, що позивачем порушено 6-ти місячний строк звернення до суду із цим позовом.

Як зазначено судом першої інстанції, направлення ООТЦК до ГУПФУ оновленої довідки, позивач 22.02.2021 звернувся до ГУПФУ з заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії позивача з 05.03.2019 та з 01.02.2020 на підставі оновлених довідок від 05.02.2021 №ЮО 96772, та повідомити про проведений перерахунок з наданням відповідних розрахунків його здійснення. Проте, ГУПФУ вказану довідку ООТЦК про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з відповідними складовими проігноровано, та у проведенні з 01.04.2019 та з 01.02.2020 відповідного перерахунку пенсії позивача відповідачем відмовлено, про зазначену відмову доведено до позивача листом від 24.03.2021 №4286-3814/Ц-02/8-1500/21. Позивач оскаржив такі дії шляхом подання 09.04.2021 до суду адміністративного позову. Таким чином, на переконання суду першої інстанції, позивач в даній справі діяв послідовно та добросовісно.

Розглянуви дане питання, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що стаття 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Отже, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» гарантують усім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Таким чином, колегія суддів вважає необґрунтованими такі доводи апелянта з огляду на те, що підстава для перерахунку пенсії позивача виникла лише після видачі оновленої довідки про грошове забезпечення, таким чином, відлік строку на подання до суду позовної заяви відкліковується саме с цієї дати, тобто з дати видачі оновленої довідки.

Стосовно залучення судом першої інстанції з власної ініціативи в якості іншого відповідача Пенсійний фонд України та висновків щодо зобов?язання ПФУ здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_2 , судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
В адміністративному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, на підставі якої суддя відкриває провадження у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Згідно статті 160 КАС України зазначено що позивач у позовній заяві викладає свої позовні вимоги щодо предмета спору та їх огрунтування. Правила цієї статті стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту порушених прав не виключають можливості обрання іншого способу захисту і самим судом, оскільки зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до уточнення в судовому засіданні змісту позовних вимог з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права. Цей принцип зобов`язує адміністративний суд також і до уточнення позовних вимог з метою обрання відповідного способу захисту порушеного права.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі, проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі й про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення до процесу інших осіб, дослідження доказів тощо.

Разом із тим судова колегія вважає за необхідне зауважити, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі , суд з`ясовує лише ті питання, які зазначені у ст.171 КАС України, і не може, крім третіх осіб, залучати іших відповідачів та виходити за межі позовних вимог та/або змінювати їх зміст на цій процесуальній стадії.

Згідно п.1 ч.2 ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження є остаточне визначення предмету спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового провадження, питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд може залучити іншого відповідача, уточнити позовні вимоги чи обрати інший спосіб захисту порушеного права після відкриття провадження у справі (на стадії підготовчого провадження, а також при вирішенні спору по суті).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що залучення судом першої інстанції іншого відповідача на стадії відкриття провадження у справі та зобов?язання ПФУ здійснити виплату перерахованої з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/403 від 15.07.2020 р. пенсії позивача з урахуванням виплачених сум є порушенням норм процесуального права, яке призвело до прийняття в цій частині неправильного рішення .

Крім процесуальних порушень, які призвели до не правильного рішення, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо зобов`язання Пенсійний фонд України здійснити виплату позивачу перерахованої пенсії та безпідставно вийшовши за межі позовних вимог з огляду на висновки, викладені судом у мотивувальній частині рішення.

Так, суд апеляційної інстанції вважає помилковим застосування до спірних правовідносин постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги», оскільки вказаною постановою змінений лише порядок фінансування виплати пенсій.

Фінансування виплати пенсій здійснювалось і у період до 01.04.2021 року також Пенсійним Фондом України, але через територіальні органи, а виплати здійснювались через рахунки пенсіонерів у банках або через поштові відділення.

Зазначеною постановою затверджено саме Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку. Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що він визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам у готівковій формі за зазначеним у заяві місцем їх фактичного проживання в межах України організаціями, що згідно із законодавством мають право здійснювати виплату і доставку пенсій та грошової допомоги.

Тобто постанова № 1279 ніяким чином не змінила повноваження Пенсійного Фонду України та її територіальних органів щодо призначення, нарахування та виплати пенсій.

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Так, згідно з частиною першою вказаної норми суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного та повного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Аналогічний правовий висновок закріплено постановою Верховного суду від 19 березня 2019 року у справі № 345/3526/16-а (адміністративне провадження К/9901/20081/18), постановою Верховного суду від 06 березня 2019 року у справі №242/3016/17 (адміністративне провадження №К/9901/21790/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі - Закон № 2262) пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Відповідно до пп. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485, головні управління відповідно до покладених завдань здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктом 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, процедура виплати територіальним органом Пенсійного фонду пенсії визначена таким чином: нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, що визначений Порядком виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279, не передбачає участі Пенсійного фонду України у процедурі виплати пенсії.

Системний аналіз статей 52-62 Закону № 2262, а також положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058) (ст. 47 (щодо виплати пенсій організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків), ст. 48 (щодо виділення часток пенсій, що підлягають виплаті), ст. 49 (щодо повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України припиняти виплату пенсій), ст. 50 (щодо порядку здійснення та обчислення розміру відрахування з пенсії, що належить пенсіонерові до виплати)), а також інших наведених вище положень дозволяє дійти висновку, що виплата пенсії включає щомісячне нарахування територіальним органом Пенсійного фонду належних пенсіонерові виплат (з урахуванням здійснення відрахувань за виконавчими документами, розподілу пенсії для осіб, які перебувають на повному державному утриманні тощо), оформлення документів про нараховану суму пенсії (відомість на виплату пенсій, грошової допомоги або списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки), передачу виплатних документів уповноваженим на виплату пенсій організаціям або банкам, що також здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України.

Отже, функції з виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України, що прямо встановлено вищенаведеними положеннями законодавства.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню (ст. 58 та п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280)).

Пенсійний фонд України згідно з підпунктом 4 пункту 4 Положення № 280 забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а відповідно до підпункту 6 пункту 4 цього Положення - організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо, зокрема, здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Пунктом 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 № 312, передбачено, що асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок, Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також видатків головним управлінням Пенсійного фонду України згідно з потребою на виплату допомоги на поховання, відрахувань з пенсії тощо.

Під бюджетним фінансуванням розуміють сукупність грошових відносин, пов`язаних із розподілом і використанням коштів централізованого грошового фонду держави, які реалізуються безоплатно і безповоротно шляхом надання бюджетних коштів юридичним та фізичним особам для проведення заходів, передбачених бюджетом.

Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено. Повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має.

З наведеного слідує, що поняття фінансування виплати пенсії та виплата пенсії є принципово різними поняттями, які передбачають проведення відмінних між собою адміністративних процедур, а тому не можуть бути ототожнені, як це помилково зробив суд першої інстанції.

Верховний Суд в постанові від 29.09.2020 у справі №263/14242/17 зазначив, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Враховуючи наведене, зобов`язання з виплати пенсії, покладене Одеським окружним адміністративним судом на Пенсійний фонд України, не узгоджуються з чинним законодавством, застосоване без врахування розмежування компетенції Пенсійного фонду України та Головного управління та без врахування можливості реального виконання такого зобов`язання Фондом.

Суд першої інстанції помилково послався на положення постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги" (далі - Постанова №1279) та Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі - Порядок №1596), як на підставу для зобов`язання Пенсійного фонду України виплачувати пенсію позивачу.

Постановою № 1279 затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку (далі - Порядок № 1279).

Так, п. 9, 13 Порядку № 1279 виплата і доставка пенсій, грошової допомоги проводиться за відомостями на виплату пенсій, грошової допомоги. Уповноважені органи, якими є головні управління Пенсійного фонду України в області, м. Києві, передають виплатні та звітні документи представникам уповноваженої організації у порядку, визначеному в договорі, або надсилають поштовими відправленнями. Пунктом 2 Порядку № 1279 встановлено, що уповноваженою організацією є організація, що здійснює виплату і доставку пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України та згідно із законодавством має право надавати такі послуги.

Відповідно до п. 12 Порядку № 1596 органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки у трьох примірниках. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм, уповноважені органи (головні управління Фонду) вчиняють всі необхідні дії щодо підготовки документів для виплати пенсій одержувачам.

Таким чином Одеський окружний адміністративний суд, залучаючи до справи Пенсійний фо України та покладаючи на нього зобов`язання з виплати пенсії помилково вирішив, що відбулося фактичне (компетенційне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративне компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкт; владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи частковогс припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Положення законодавства, якими функції з виплати пенсії покладено на головні управління Фонду, є чинними. Головні управління Фонду не ліквідовані і в стані припинення не перебувають. Будь-яких нормативно-правових актів щодо покладення на Пенсійний фонд України функцій з виплати пенсій не приймалось.

Отже, фактичного (компетенційного) адміністративного правонаступництва не відбулося, оскільки відсутні врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції.

Верховний Суд в постанові від 09.09.2019 у справі № 916/376/15-г зазначив, що інститут правонаступництва органів державної влади різниться від інституту правонаступництва суб`єктів приватного права, оскільки є більш ширшим за змістом, включаючи в себе: правонаступництво в завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади, а також щодо конкретних управлінських (організаційних) прав та обов`язків, які складають зміст відповідних правовідносин - тобто публічне правонаступництво за якого відбувається перехід владних прав та функції органу, що реорганізовується до органу, що створюється та правонаступництво в майнових приватних правовідносинах, у яких орган влади виступає як юридична особа приватного права. У випадку публічного правонаступництва перехід таких прав та обов`язків оформлюється нормативним актом.

Посилання Одеського окружного адміністративного суду на позицію Верховного Суду у постановах від 13.03.2019 у справі № 524/4478/17 та від 20.02.2019 у справі №826/16659/15 є не обгрунтованим оскільки предметом розгляду у цих справах було визначення наявності компетенційного правонаступництва від ліквідованих органів.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов помилкового висновку щодо компетенційного правонаступництва Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області до якого позивач звертав свої позовні вимоги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року з врахуванням нових розмірів рошового забезпечення, що зазначені в довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 року №ЮО96772 про розмір його грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01 квітня 2019 року з врахуванням нових розмірів грошового забезпечення, що зазначені в оновленій довідці Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 року №ЮО96772 про розмір грошового забезпечення, станом на 05 березня 2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити виплату перерахованої з 01.04.2019 року на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.02.2021 року №ЮО96772 пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням вже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець