Справа № 380/8743/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8743/21
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

09 вересня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №380/8743/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсійній виплаті за період з 05.03.2019 року - 01.02.2021 року в сумі 222157,44 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, недоплачену частину пенсійного забезпечення ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 року - 01.02.2021 року в сумі 222157,44 грн. з врахуванням втрати частини доходу за фактичний час існуючої заборгованості, виплатити протягом місяця, з часу набрання судовим рішенням законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач являється пенсіонером МНС (ДСНС) України і на сьогодні перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області.

При постановці на пенсійний облік позивачеві було призначено пенсію за вислугою років в розмірі 82% відповідного грошового забезпечення за займаною на день звільнення посадою. При відновленні з 29.03.2018р. виплати раніше призначеної пенсії, позивачеві на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2018р. №103 було проведено перерахунок раніше призначеної пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці Головного управління ДСНС України у Львівській області від 27.04.2018 року № 964, виготовленої у відповідності до положень постанови КМУ №103.

На думку позивача, зазначений перерахунок відповідачем було проведено з грубим порушенням норм Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та його прав, а оскільки відповідач на звернення позивача належним чином не реагував, то для захисту своїх прав останній був вимушений із відповідним позовом звернутися до Львівського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 25.06.2020 у справі № 380/3190/20 року, із змінами внесених постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 пров. №А/857/8309/20:

- бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду заяви від 08.04.2020 року щодо повторного проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років, виходячи із розміру грошового забезпечення визначеного довідкою Головного управління ДСНС України у Львівській області від 06.04.2020 року № 5804-2286/5807 визнано протиправною;

- Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язано провести повторний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019року, виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного у довідці Головного управління ДСНС України у Львівській області від 06.04.2020року за №5804-2286/5807 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії;

- здійснити виплату ОСОБА_1 оновленого розміру пенсії, з врахуванням .же виплачених сум, провести без обмеження її максимальним розміром та виплатити доплачену частину пенсійного забезпечення однією сумою, у порядку та терміни визначених чинним законодавством.

На виконання зазначеного судового рішення відповідачем було проведено перерахунок раніше призначеної позивачу пенсії та з 01.02.2021 року розпочато виплату пенсії в оновленому розмірі.

Листом відповідача від 11.02.2021 року за №1300-5308-8/12916 позивач був проінформований, шо виплата коштів (борг), нарахованих на виконання рішення суду в розмірі 111157,44грн., буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Позивач перспективу щодо отримання зазначеного відповідачем боргу вважає нікчемною, оскільки жодних гарантій зазначеним листом йому не дається, оскільки такий являється інформаційним і не створює юридичних наслідків.

Позивач аналізуючи надісланий відповідачем лист від 11.02.2021 року робить висновок, що відповідач у добровільному порядку та у найближчий час не збирається виплачувати зазначений ним борг по пенсійній виплаті, а відтак і відновлення порушених прав позивача.

З метою юридичної легалізації зазначеної відповідачем суми боргу та примусового її стягнення з відповідача, позивач вимушений звернутися до суду для юридичної фіксації суми боргу по пенсійному забезпеченню з подальшим зверненням до Казначейської служби України для примусового стягнення боргу.

При постановлені ухвали суд виходить з наступного:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 року у справі №380/3190/20, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неприйняття відповідного рішення за результатами розгляду заяви від 08.04.2020 року щодо повторного проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років, виходячи із розміру грошового забезпечення визначеного довідкою Головного управління ДСНС України у Львівській області від 06.04.2020 року №5804-2286/5807.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) провести повторний перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 08.04.2020 року, виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного у довідці Головного управління ДСНС України у Львівській області від 06.04.2020 року за №5804-2286/5807 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) здійснити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) оновленого розміру пенсії, з врахуванням уже виплачених сум, провести без обмеження її максимальним розміром та виплатити недоплачену частину пенсійного забезпечення однією сумою, у порядку та терміни визначених чинним законодавством.

Апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №380/3190/20 змінено в частині зазначення дати проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 08 квітня 2020 року на 05 березня 2019 року.

У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі №380/3190/20 залишити без змін.

По даній справі позивач звернувся до суду із вимогами

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у

Львівській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсійній виплаті за період з 05.03.2019 року - 01.02.2021 року в сумі 222157,44 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

недоплачену частину пенсійного забезпечення ОСОБА_1 за період з

05.03.2019 року - 01.02.2021 року в сумі 222157,44 грн. з врахуванням втрати частини доходу за фактичний час існуючої заборгованості, виплатити протягом місяця, з часу набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

За ч. 1 ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Як зазначив позивач в позові він звернувся до суду з метою юридичної легалізації зазначеної відповідачем суми боргу та примусового її стягнення з відповідача, позивач вимушений звернутися до суду для юридичної фіксації суми боргу по пенсійному забезпеченню з подальшим зверненням до Казначейської служби України для примусового стягнення боргу.

Крім цього, сума коштів - в сумі 222157,44 грн., яка є предметом спору по дані справі нарахована відповідачем на виконання рішення суду у вищезгаданій справі №380/3190/20, що підтверджується наявними у справі доказами.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення.

Подібна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Ураховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, не являється публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів спір в частині вимог про бездіяльність та протиправні дії відповідача щодо невиконанням рішення суду, оскільки спірні правовідносини стосуються невиконання рішення суду (тобто вже вирішеного спору) та додаткового рішення суду не потребують, відповідно провадження у справі підлягає - закриттю, оскільки такий спір не може бути вирішений в жодній юрисдикції.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких була перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та інтересу позивача, за захистом якого він звернувся, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В даному випадку позивач звернувся до суду з метою спонукати відповідача виконати рішення суду, що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет по суті і практично з тих самих підстав. Виконання рішення суду відповідачем не є його владними управлінськими функціями, тобто не є публічно-правовими відносинами, оскільки не залежать від його волі чи меж повноважень, а стосуються конституційного обов`язку відповідача виконати рішення суду, що набрало законної сили.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 238, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі №380/8743/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Гавдик З.В.