Справа № 260/3762/20
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/3762/20 пров. № А/857/13755/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, прийняте суддею Микуляк П.П. о 08 годині 40 хвилині у місті Ужгороді, повний текст складено 07.06.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області Сабадоша Віктора Михайловича, Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання протиправним розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області Сабадоша Віктора Михайловича, Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області про визнання недійсним розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області №37/к від 12.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області та поновлення на посаді заступника голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі та виплати листків непрацездатності; моральної шкоди за незаконне звільнення в розмірі 50000,00 гривень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що право новопризначеного голови місцевої державної адміністрації на формування складу місцевої державної адміністрації кореспондує обов`язок раніше призначених першого заступника і заступника голови місцевої державної адміністрації заявити про припинення своїх повноважень, що є самостійною підставою для їх звільнення на підставі ч. 3 ст. 10 і п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», який є спеціальним у спірних правовідносинах.

Суд звернув увагу на те, що жодна норма чинного законодавства України не передбачає необхідності обов`язкового погодження районною державною адміністрацією звільнення з посад заступника голови районної державної адміністрації (маються покликання на висновки Верховного Суду від 14.02.2019 року у справі № 824/395/16-а).

Зазначив, що Закон України «Про місцеві державні адміністрації» не містить заборони звільнення заступника голови районної державної адміністрації на підставі ч.3 ст.10 цього Закону в період його тимчасової непрацездатності (зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 19.07.2018 року у справі №813/894/16).

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що Конституційний Суд України у справі №425//180 зробив висновки, що положення ч.3 ст.40 КЗпП України є такими, що поширюються на всі трудові правовідносини та не суперечать Конституції України.

Зазначає, що нерозповсюдження гарантії, визначеної ч.3 ст.40 КЗпП України, відповідно до висновків Закарпатського окружного адміністративного суду, є порушенням гарантії захисту працівника від незаконного звільнення та ставить у нерівні умови у порівнянні з іншими працівниками інших категорій і є несправедливим.

Враховуючи норму ст.10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та пов`язане із настанням юридичного факту звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення заступника голови з державної служби, вважає, що в даному випадку припинення трудового договору відбулося з ініціативи власника, і до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальна норма, передбачена п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України.

Недотримання закону при звільненні свідчить про незаконність такого звільнення, оскільки звільнення має бути проведено у чіткій відповідності та дотримання закону, судом першої інстанції повністю проігноровано дану обставину, що є неприпустимим.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що з 2018 року розпорядженням голови Хустської РДА позивача було призначено на посаду першого заступника голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області.

З 20 липня 2020 року перебував в щорічній оплачуваній відпустці, а згодом, з 03.08.2020 року перебував на лікарняному.

Розпорядженням Президента України №446/2020-рп від 25.08.2020 року було призначено голову Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області - ОСОБА_2 , який до цього часу виконував обов`язки голови Хустської районної державної адміністрації.

23 жовтня 2021 року позивач отримав розпорядження голови Хустської РДА №37/к від 12.10.2020 року, яким його звільнено з посади заступника голови Хустської районної державної адміністрації з 12 жовтня 2020 року, у зв`язку з припиненням повноважень, відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеві адміністрації».

У спірних правовідносинах, ст.10 Закону України №586 «Про місцеві державні адміністрації» визначає підстави звільнення позивача із займаної посади.

Верховний Суду у постанові від 14.02.2019 року у справі № №824/395/16-а дійшов до висновку про те, що звільнення першого заступника голови районної державної адміністрації на підставі ст.10 Закону України № 586-XIV не є звільненням з ініціативи власника.

Так, ця норма містить додаткову, особливу підставу для звільнення працівника, пов`язану з його статусом, якої не містить КЗпП України чи Закон України «Про державну службу». Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови райдержадміністрації, а з самим фактом призначення нового керівника адміністрації. Статтею 10 Закону №586 для перших заступників голови райдержадміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою.

Пунктом 3 ч.1 ст.39 та ч.3 ст.10 Закону №586 визначено, що юридичним наслідком призначення нового голови районної державної адміністрації є право останнього звільнити перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації із займаних посад внаслідок автоматичного припинення їх повноважень, про що вони заявляють новому голові адміністрації.

Звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі ч.3 ст.10 Закону №586 не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, крім самого факту припинення цих повноважень в силу закону.

Написання заяви про припинення повноважень є обов`язком посадової особи - першого заступника голови районної державної адміністрації в силу вимог ч. 3 ст.10 Закону №586 та пов`язане з настанням юридичного факту: звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення першого заступника голови з державної служби. Тому у цьому випадку не відбувається припинення трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

У силу приписів норми ч.2 ст.10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» (дію попередньої редакції, якої відновлено у зв`язку з втратою чинності Законом України 2592-VI від 07.10.2010 року згідно із Законом України №763-VII від 23.02.2014 року) перший заступник та заступники голови обласної, районної державної адміністрації призначаються на посаду головою відповідно обласної, районної державної адміністрації за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Проте, жодною нормою чинного законодавства України не передбачено необхідності обов`язкового погодження районною державною адміністрацією звільнення з посад першого заступника голови районної державної адміністрації, як і не встановлено юридичних наслідків недотримання такого погодження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що правомірним формулюванням причин звільнення позивача з посади першого заступника голови облдержадміністрації є «у зв`язку з припиненням повноваження відповідно до статті 10 Закону України Про місцеві державні адміністрації».

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності прийняття спірного розпорядження голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області №37/к від 12.10.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника голови Хустської районної державної адміністрації Закарпатської області

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року справа № 823/117/17.

З приводу покликання апелянта на рішення Конституційного Суду України, то таке є безпідставним, оскільки судом не вирішувались теперішні норми законодавства.

Суд також не бере до уваги покликання позивача на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28.01.2021 року у справі №1.380.2019.003597, оскільки дану справу скеровано на новий розгляд, відтак не сформовано остаточної правової позиції.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі №260/3762/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 09.09.2021 року.