Справа № 280/5536/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 вересня 2021 року (15:15)Справа № 280/5536/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій просить суд: зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період його роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, перерахувавши розмір пенсії та здійснити її виплату з часу призначення із зарахуванням різниці, яка вже була виплачена.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.05.2021 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1. Оскільки власні розрахунки пільгового стажу роботи не збігались з розрахунками Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУ ПФУ в Запорізькій області із проханням надати письмове роз`яснення з даного питання. Згідно відповідей відповідача пенсію обчислено при загальному стажу роботи 52 роки 2 місяця 29 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком №1 з урахуванням атестації робочих місць складає 21 рік 9 місяців 4 дні. До пільгового стажу по Списку №1 не зараховано період роботи з 07.06.2000 о 14.08.2001, оскільки підприємством ПрАТ «Запоріжсклофлюс» не дотримано вимог постанов Кабінету міністрів України за №637 та №442, а саме: в уточнюючій довідці від 02.02.2021 за № 06/19 підприємство посилається на накази про результати атестації робочих місць за № 69-к від 07.06.1995, період дії якого закінчується 06.06.2000 та наказ № 132к від 15.08.2001, дія якого починається з 15.08.2001. Відповідач наполягає на відсутності, як на його думку, підстав зарахувати період роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 до пільгового стажу за Списком №1, оскільки підприємством ПрАТ «Запоріжсклофлюс» за цей період атестацію робочих місць не проведено, та пропонує у разі незгоди оскаржити дії ГУ ПФУ в Запорізькій області в судовому порядку. З посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 зазначає, що спірний пільговий стаж позивача має бути зарахований за Списком № 1, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 26.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

26.07.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 42234), в якому зазначає, що позивач перебуває на обліку у відповідача з 09.05.2021 та отримує пенсію за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003. В уточнюючій довідці ПрАТ «Запоріжсклофлюс» № 06/19 від 02.02.2021 (копію додано позивачем) підприємство посилається на наказ про атестацію робочих місць № 69-к від 07.06,1995. Отже відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 07.06.2000, але у вказаній довідці зазначено, що наступна атестація була проведена 15.08.2001 і затверджена наказом № 132к. Таким чином, період роботи позивача з 07.06.2000 по 14.08.2001 не може бути зарахований до пільгового стажу по Списку № 1, оскільки атестація робочих місць в цей період не проводилась. Таким чином, відповідач діяв у відповідності до діючого законодавства, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

09 травня 2021 року позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1) відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.05.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив надати роз`яснення щодо розрахунку стажу позивача.

Листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 27.05.2021 № 6734-5963/П-02/8-0800/21, позивачу надано відповідь за змістом якої з 14.04.2021 позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах (Список № 1) відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсія обчислена при загальному стажу роботи 52 роки 2 місяць 29 днів, коефіцієнт страхового стажу- 0,52167. Розрахунок розміру пенсії проведено із заробітної плати 20916,73 грн. (середня заробітна плата за 2018-2020 роки - 9118,81 грн. х 2,29380 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати), визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.12.2020 за даними персоніфікованого обліку. Розмір пенсії до виплати складав 11212,36 грн., де: розмір пенсії за віком - 10911,63 грн. доплата за понаднормовий стаж (за 17 років) - 300,73 грн. До страхового стажу не враховано період навчання з 26.03.1992 по 25.06.1992 оскільки відповідно до п.8 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординантурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками. Позивачу необхідно надати підтверджуючий документ для зарахування періоду навчання до загального стажу. Період роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 не врахований до пільгового стажу по Списку №1, оскільки, підприємством ПАТ «Запоріжсклофлюс» не дотримано вимог постанов Кабінету Міністрів України за № 637 та № 442, а саме: в уточнюючої довідці від 02.02.2021 за № 06/19 підприємство посилається на наказ про результати атестації робочих місць за № 69-к від 07.06.1995 період дії якої закінчується 06.06.2000 та на наказ №132к від 15.08.2001 дана атестація не є первинною на даному підприємстві тому її дія починається з 15.08.2001. Отже, на підставі зазначеного та за результатами поданих документів, страховий стаж позивача складає: 31 рік 2 місяці 29 днів та в т.ч. пільговий стаж роботи за Списком № 1 з урахуванням атестації робочих місць складає 21 років 9 місяців 4 дні.

Позивач вважає, що період його роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 має буди зарахований до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-1V).

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Це ж встановлено п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 20 вказаного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій крижці відсутні відомості, що визначають право пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Факт роботи позивача на посаді скловара у ПрАТ «Запоріжсклофлюс» з 01.08.1994 по теперішній час підтверджується записами №5 - №10 в трудовій книжці НОМЕР_2 від 08.07.1992.

Судом встановлено, що між сторонами спірним у даній справі є питання зарахування/не зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача з 07.06.2000 по 14.08.2001, оскільки ПАТ «Запоріжсклофлюс» не дотримано вимог постанов Кабінету Міністрів України за № 637 та № 442, а саме: в уточнюючої довідці від 02.02.2021 за № 06/19 підприємство посилається на наказ про результати атестації робочих місць за №69-к від 07.06.1995 період дії якої закінчується 06.06.2000 та на наказ №132к від 15.08.2001 дана атестація не є первинною на даному підприємстві тому її дія починається з 15.08.2001.

Довідкою ПрАТ«Запоріжсклофлюс» від 02.02.2021 № 06/19 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підтверджено, що позивач у період з 01 серпня 1994 року по 19 квітня 2016 pоку, охоплюючи спірний період, виконував роботу по виробництву скла та виробів із скла за професією скловар (крім зайнятих обслуговуванням електропечей та печей термічного формування скла на розплаві металу) цеху виробництва флюсів, відділення №2 (ванна піч №2, №3), що передбачена Списком №1 розділ XV підрозділ 1 позиція 15.1а.

Підставами для видачі довідки вказано: штатний розклад, особисту справу, відомості по зарплатні, накази про атестацію робочих місць №69-к від 07.06.1995 - реєстр.номер Держекспертизи 3-00106-12 від 18.07.1996, наказ № 132к(р) від 15.08.2001 - реєстр.номер Держекспертизи П-3-00106-12, наказ №85-к від 20.04.2006,- реєстр.номер Держекспертизи 55 від 23.06.2006, наказ №40 від 20.04.2011 - Висновок Держексиертизи №83 від 29.07.2011, Дозвіл гол.упр. Праці й соцзахисту про продовження атестації 07.06.1995 по 20.04.2001, наказ №57 від 20.04.2016.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови від 01.08.1992 № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація мас проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №1, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Первинна атестація робочого місця позивача за Списком №1 проведена згідно із наказом від 07.06.1995 №69-к. Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом від 15.08.2001 №132к(р).

Велика Палата Верховного Суду у справі №520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, згідно із яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочих місць, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2. відповідно до пункту «б» етап і 13 Закону №1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливим і важкими умовами прані за Списком №1.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таким чином, позивачем надано всі необхідні документи для зарахування періоду роботи з період роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 за професією скловар цеху виробництва флюсів, відділення №2 ПрАТ«Заноріжсклофлюс» до пільгового стажу з особливо важкими та особливо шкідливими умовами праці за Списком №1, а не проведення вчасно підприємством атестації робочого місця не може бути підставою для відмови в зарахуванні цього періоду.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Таким чином, для повного та всебічного захисту прав позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу період роботи 07.06.2000 по 14.08.2001 та ПрАТ «Запоріжсклофлюс» та здійснити відповідний перерахунок пенсії з моменту її призначення, з урахуванням зарахованого до пільгового стажу періоду роботи.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України). Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням вказаного підлягають стягненню з відповідача за його рахунок на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 07.06.2000 по 14.08.2001 на ПрАТ «Запоріжсклофлюс» до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати її призначення 09.05.2021, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 06.09.2021.

Суддя Ю.В. Калашник