Справа № 644/318/21
Суддя: Ізмайлов І. К.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/318/21
Провадження № 2-а/644/27/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Ізмайлова І.К.,

за участю секретаря Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 644/318/21, 2-а/644/27/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову поліцейського роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Ченського Д.Г. серії ДП18 № 653948 від 18.01.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що 18.01.2021 року поліцейським роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Ченським Д.Г. винесено постанову серії ДП18 № 653948 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП. З оскаржуваною постановою позивач не погоджується, оскільки працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а одразу виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Вважає, що оскаржувана постанова суперечить фактичним обставинам справи, ґрунтується лише на винесеній постанові без урахування його пояснень та з порушенням процедури розгляду справи. Позивач зазначив, що лише знаходився в автомобілі, а не керував їм. Крім того, вважає, що в поліцейського були відсутні повноваження на винесення постанови за ч. 8 ст. 121 КУпАП, оскільки Законом України «Про Національну поліцію» не передбачені повноваження на провадження у справах про адміністративні правопорушення цієї категорії.

Ухвалою суду від 27.01.2021 року позов залишено без руху, та наданий термін упродовж п`яти днів з часу отримання копії ухвали для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.03.2021 року представником УПП в Харківській області ДПП подано до суду відзив на позов, згідно якого він проти позову заперечує та вказує, що згідно відомостей, внесених до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», транспортний засіб Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , було ввезено на територію України 25.12.2016 року іншою особою ( ОСОБА_2 ), після чого керування транспортним засобом було передано позивачу. В свою чергу ОСОБА_1 не поміщував вищевказаний автомобіль у митний режим тимчасового ввезення. Вказане свідчить про порушення позивачем ст. 380 Митного кодексу України, ст. 31 Закону України «Про дорожній рух», та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 8 ст. 121 КУпАП. Внаслідок цього було винесено постанову серії ДП18 № 653948, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.

Зазначив, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектованими чи переданими у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Щодо тверджень позивача з приводу того, що до оскаржуваної постанови серії ДП 18 № 653948 від 18.01.2021 не додано протокол, який би фіксував факт його заперечень проти допущеного правопорушення та адміністративного стягнення, спростовується змістом ст. 255 КУпАП, яка містить вичерпний перелік осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення. Серед цього переліку відсутня ч. 8 ст. 121 КУпАП, що об`єктивно вказує на помилковість тверджень позивача щодо обов`язковості складання працівниками патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Вважає, що зі сторони позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт скоєння ним адміністративного правопорушення, тому позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, суд вирішує адміністративну справу згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.205 КАС України, відповідно до якої якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно постанови від 18.01.2021 року о 13-13 год. в м. Харкові по пр. Московському 300Б/1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 щодо якого порушено обмеження встановлені Митним Кодексом України. ТЗ перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі транзитного ввезення згідно бази ІПНП. ТЗ ввезено 25.12.2016 року громадянином ОСОБА_3 та передано керування особі ОСОБА_1 , яка не поміщувала ТЗ у митний режим транзит, чим порушено вимоги ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 95 Митного Кодексу України, за що передбачена відповідальність за ч. 8 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч. 8 ст. 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, … ч. 8 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України (ч.8 ст. 121 КУпАП).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідачем при складанні оскаржуваної постанови були перевищенні повноваження.

Згідно ч. 2 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 24421 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення …… у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач не склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП - є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та, у такому випадку, згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП складання протоколу не передбачене.

Крім того, у відповідності до ст. ст. 31, 40 Закону України „Про Національну поліцію", Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 №100, поліція використовує технічні засоби - нагрудні відеокамери (відеореєстратори).

Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів), як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).

Відповідно до п. 3.3. Розділу III вищенаведеної Інструкції нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.

Посилання позивача на те, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки відповідачем в оскаржуваній постанові не зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснено відеозапис, крім того, відеозапис не фіксує факт руху автомобіля, не є безпреривним, що свідчить про його монтаж, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Під час дослідження відеозапису, судом встановлено, що він містить декілька файлів № № , , 7), на яких зафіксовано зупинений автомобіль Nissan Murano, номерний знак НОМЕР_1 , та водія ОСОБА_1 , який пред`явив посвідченння водія. Під час надання пояснень співробітникам патрульної поліції позивач не заперечував факту керування автомобілем, більш того, зазначив, що вже неодноразово зупинявся співробітниками поліції, а зазначений транспортний засіб йому продали, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 зазначеним транспортним засобом на протязі певного часу.

Суд зазначає, що відеозапис містить файли , які не перериваються та надають змогу встановити обставини зупинки автомобіля та особи, яка їм керувала.

Посилання позивача, що він не керував транспортним засобом є недоведеними, оскільки жодних посилань на особу, яка керувала автомобілем позивач не зазначав ні під час зупинки автомобіля, ні в позові.

Щодо доводів позивача, що на відеозаписі наявні ознаки монтажу, суд вважає такі доводи необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачем не заявлено клопотання про призначення експертизи, тому у суду відсутні підстави вважати відеодоказ змонтованим.

Крім того, відповідно до наданого відповідачем скрін-шоту з ІПНП, транспортний засіб - номерний знак НОМЕР_2 (CZ) був ввезений на територію України 25.12.2016 року громадянином ОСОБА_2 . Відділ митного оформлення № 2 митного поста «Рава-Руська».

Положеннями ст. 25 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.

Стаття 27 цього ж Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням норм Закону України "Про захист персональних даних».

Отже, працівниками патрульної поліції правомірно було отримано та досліджено відомості, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні в справі докази підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 182 КУпАП.

Крім того, доводи позивача про те, що відзив на позовну заяву поданий неналежним відповідачем, а саме Управлінням патрульної поліції в Харківській області, суд не приймає до уваги, оскільки Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції.

Отже, порушень з боку відповідача, які б вказували на незаконність оспорюваної постанови, судом не встановлено.

Оскаржувана постанова серії ДП18 № 653948 від 18.01.2021 року відповідає вимогам закону, тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6, 8, 9,10, 72-77, 90, 94, 241-246, 286, 295 КАС України, ч. 8 ст. 121, ст. 222 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2021 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач Департамент патрульної поліції, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Суддя: