Справа № 640/4139/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4139/19 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Єгорової Н.М., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соціальні Медіа» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Соціальні Медіа» (далі - позивач, ТОВ «Соціальні Медіа») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач, апелянт, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.11.2018 року № та від 19.11.2018 року №, посилаючись на те, що підстава для проведення перевірки позивача скасована в судовому порядку тому будь-які результати та інформація, що отримані під час проведення незаконної перевірки отримані внаслідок недопустимих і незаконних дій суб`єктів владних повноважень.

Позивач також вказує, що висновок відповідача про порушення ТОВ «Соціальні Медіа» положень п. п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 57.3 ст.57, п. 123.1.ст. 123 Податкового кодексу України є необґрунтованим, оскільки базується на припущеннях, зокрема на тому, що у ТОВ «Форест-Таун 2015» нібито відсутні трудові ресурси, виробничі приміщення та інше майно, яке необхідне для надання послуг, згідно умов договору, та які стали підставою висновку про неможливість здійснення господарської операції, що не відповідає, на думку позивача, фактичним обставинам справи.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, у якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25 січня 2021 року та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушень норм процесуального права, зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовані усі обставини справи, не досліджено та не враховано надані до справи докази.

Апелянт стверджує, що в результаті проведеної документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства встановлені порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, тобто Товариством занижено податок на додану вартість на загальну суму 199 28, 00 грн. та завищено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (ряд.19 декларації), всього у загальній сумі 800, 00 грн. по взаємовідносинах із ТОВ «Форест-Таун 2015», підтвердженням факту того, що придбання товарів оформлювалось лише документально у контрагентів, є протокол допиту свідка, відповідно до якого встановлюється фіктивність відносин між контрагентами.

Окрім того, при дослідженні ланцюга постачання товарів/послуг, придбаних позивачем у контрагента-постачальника ТОВ «Форест-Таун 2015» встановлено відсутність фактичного здійснення господарських операцій, оскільки відсутнє реальне джерело походження товарів/послуг, що не дає можливості відстежити постачальників та рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних господарських операцій до ТОВ «Соціальні Медіа».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві, встановлено строк до 16 липня 2021 року для надання відзиву іншому учаснику процесу. Іншою ухвалою від 10 лютого 29 червня 2021 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 16 липня 2021 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року продовжено строк розгляду справи №640/4139/19 на строк, достатній для всебічного та повного розгляду справи.

Від ТОВ «Соціальні Медіа» відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що не перешкоджає розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено колегією суддів, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Соціальні Медіа відповідно до п. п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к та згідно наказу ГУ ДФС у м. Києві від 11.10.2018 року № 15284.

За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт позапланової виїзної перевірки від 29.10.2018 року №282/26-15-14-07-01-10/36947668, яким встановлені порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 19 928,00 грн., у тому числі:

- за квітень 2016 року на суму 5 258, 00 грн.;

- за травень 2016 року на суму 6 440, 00 грн.;

- за червень 2016 року на суму 8 230, 00 грн.

та завищення суми від`ємного значення ризниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, ряд.19 декларації, всього у загальній сумі 800, 00 грн.

Проведеною перевіркою не підтверджено реальності здійснення господарських операцій з контрагентом - ТОВ «Форест-Таун 2015», з яким позивач уклав договір про надання послуг від 01.04.2016 року № SM/01/04/2016. Встановлено, що контрагента позивача - ТОВ «Форест-Таун 2015» взято на податковий облік в органах державної фіскальної служби від 08.07.2015 року в Києво-Святошинській ОДШ ГУ ДФС у Київській області. Основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля. За результатами аналізу баз даних ДФС України, даних податкової звітності ТОВ «Форест-Таун 2015» та інформації з зовнішніх джерел встановлено, що остання звітність з податку на додану вартість подана за вересень 2016 року, фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва та декларації з податку на прибуток за 2016 рік не подавався. Крім того, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та звітність про кількість працівників за II квартал 2016 року ТОВ «Форест-Таун 2015» до податкових органів не подавалася. Відповідно до інформаційних баз даних ДФС відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок на праві власності (користування), об`єктів нерухомості, наявності основних засобів відсутні. У зв`язку із наведеним у ТОВ «Форест-Таун 2015» відсутні основні засоби (IVR та SMS обладнання) для надання IVR-Послуг (SMS-послуг) споживачам, відсутні працівники для забезпечення повної експлуатаційної готовність обладнання. Крім того, основним постачальником за період, що перевірявся на адресу ТОВ «Форест-Таун 2015» згідно ІС «Податковий блок» значиться ТОВ «Сафарс», основним видом діяльності якого є неспеціалізована оптова торгівля. Проте, свідоцтво платника ПДВ у зазначеного товариства анульовано з 17.10.2017 (ненадання декларацій протягом року). Відповідно до інформаційних баз даних ДФС відомості щодо зареєстрованих транспортних засобів, земельних ділянок на праві власності (користування), об`єктів нерухомості, наявності основних засобів відсутні. ТОВ «Сафарс» не звітує до контролюючого органу з серпня 2016 року.

Відтак, враховуючи фактичну неможливість здійснення господарських операції, контролюючий орган дійшов висновку, що правочини між позивачем та ТОВ «Форест-Таун 2015» здійснено без мети настання реальних наслідків, а оформлення первинних документів відбувалося з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій.

На підставі акту перевірки від 29.10.2018 року №282/26-15-14-07-01-10/36947668 ГУ ДФС у м. Києві винесені податкові повідомлення-рішення:

- від 19.11.2018 року № , яким повідомлено про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за податковий період червень 2016 року у розмірі 800,00грн.;

- від 19.11.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 24 910,00 грн.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України в рамках процедури адміністративного оскарження, проте 31.01.2019 року прийнято рішення про результати розгляду скарги №5023/6/99-93-11-04-02-25, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві, а скаргу залишено без задоволення.

Також встановлено, що ухвала слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к, яка слугувала підставою для проведення перевірки позивача в наказі ГУ ДФС у м. Києві від 11.10.2018 року № 15284, скасовано, у задоволенні клопотання слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Київській області старшого лейтенанта податкової міліції Трофімова Б.В. про проведення у кримінальному провадженні № 00000630 позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України у період з 01.01.2014 року по 29.06.2016 року, зокрема ТОВ «Соціальні Медіа», відмовлено.

Враховуючи такі обставини, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, за результатами якого ухвалено рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року.

Переглядаючи зазначене рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

За змістом пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з, у тому числі, придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Отже, право на формування податкового кредиту виникає у платника податків за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 вищезазначеного Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що у періоді, що перевірявся, позивач мав договірні взаємовідносини з ТОВ «Форест-Таун 2015», на підставі Договору надання послуг від 01.04.2016 року № SM/01/04/2016, за яким Замовник (позивач) замовляє та оплачує, а Виконавець (ТОВ «Форест-Таун 2015») надає IVR-послуги та SMS-послуги Замовнику, в порядку, визначеному Договором.

На виконання договору ТОВ «Форест-Таун 2015» оформило на адресу ТОВ «Соціальні Медіа» акти здачі-прийняття робіт та податкові накладні на загальну суму 124 369,98 грн., у тому числі ПДВ 20 728,33 грн.

Розрахунки між суб`єктами господарювання за отримані товари проводились у безготівковій формі. В рахунок оплати за виконані роботи ТОВ «Соціальні Медіа» перераховано грошові кошти ТОВ «Форест-Таун 2015» згідно платіжних доручень.

В бухгалтерському обліку ТОВ «Соціальні Медіа» задекларовані роботи (технічне забезпечення заходів) від ТОВ «Форест-Таун 2015» включено до інших операційних витрат та відповідно до загальної суми витрат: за 2016 рік на суму 103 642,00 грн.

Наявність первинних документів, що посвідчують договірні відносини позивача з контрагентом та документи, складені у зв`язку з виконанням умов договору, зокрема, акти здачі-прийняття робіт, податкові накладні та ін., підтверджується матеріалами справи, зокрема, наявними у ній договори, видаткові накладні, податкові накладні та ін.

Разом з тим, після дослідження взаємовідносин платника податків з його контрагентом контролюючий орган дійшов висновку про неможливість виконання робіт (надання послуг) за вищевказаними документами, оскільки правочини між позивачем та ТОВ «Форест-Таун 2015» здійснено на його думку без мети настання реальних наслідків, а оформлення первинних документів відбувалося з метою створення зовнішніх ознак фактичного здійснення операцій.

Оцінюючи такі доводи відповідача, колегія суддів зазначає, що надані позивачем до матеріалів справи первинні документи відповідають положенням законодавства та містять обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому мають юридичну силу та підтверджують рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача. Окрім того, відповідачем не підтверджено факту відсутності у позивача бухгалтерських та інших фінансово-господарських документів, оформлених згідно вимог чинного законодавства, що не доводить його позиції та доводів, викладених як у відзиві на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі.

Як зазначає позивач, для здійснення господарських операцій з контрагентом не має необхідності володіти майном, зокрема, приміщеннями на праві приватної власності, оскільки таке майно може перебувати у підприємства на підставі укладених договорів оренди, лізингу, безоплатного користування і т.п.

Відповідачем не подано суду доказів, які однозначно свідчили б про одержання від платника документів з порушенням вимог законодавства, підтверджували б фіктивний характер спірних операцій та недобросовісність позивача як платника податків. Не доведено також, що на момент вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, останній не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

Позиція апелянта в цій частині ґрунтується лише на аналізі інформації по контрагенту позивача - ТОВ «Форест-Таун 2015», водночас, не враховує первинних документів, наданих до матеріалів справи.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічних висновків дійшов Європейський суд з прав людини у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» від 18.03.2010 року (заява №6689/03), де зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника з тим, щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції.

Таким чином, позивач не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Така ж правова позиція підтримана Верховним судом у постановах, зокрема, від 24.01.2018 року у справі №824/942/13, від 14.03.2018 року у справі №803/1198/16.

Не подано відповідачем і доказів на підтвердження недобросовісності позивача або можливої фіктивності його безпосередніх постачальників, зокрема: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних суб`єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо; не наведено будь-яких об`єктивних доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Отже, колегія суддів виходить з того, що відповідачем не надано будь-яких доказів недобросовісності дій позивача при здійсненні господарських операцій з контрагентом.

В частині доводів, які стосуються ТОВ «Сафарс» колегія суддів зазначає, що протокол допиту свідка - директора/засновника ОСОБА_1 не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві, а твердження відповідача про необхідність його врахувати як джерело доказу у розумінні ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства є безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отримав у порядку, передбаченому статтею 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді. До винесення вироку в рамках кримінального провадження протокол допиту досудового розслідування не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такої кримінальної справи не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Матеріали досудового розслідування не можуть бути враховані як доказ фіктивності товариства.

Зазначена правова позиція суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, які викладені в постановах від 06.11.2018 року у справі № 822/551/18, від 08.08.2018 року у справі № 820/4428/17, від 26.06.2018 року у справі № 808/2360/17.

Також, як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки в наказі ГУ ДФС у м. Києві від 11.10.2018 року № 15284 визначено ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01.08.2016 року у справі № 760/6919/16-к, яка у подальшому скасована у передбаченому законом порядку.

Проте, у даній справі зазначені обставини не є вирішальними та не впливають на висновки колегії суддів, які стосуються безпосереднього предмету перевірки.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів доводи апеляційної скарги відхиляє, не змінює та не скасовує рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року у справі №640/4139/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Н.М. Єгорова

А.Г. Степанюк