Справа № 160/10742/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
02.07.2021 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради (далі відповідач), в якому просить:
- визнати дії Комунального некомерційного підприємства «Центр медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради щодо надання позивачу недійсних пільгових рецептів на безоплатне отримання ліків - протиправними;
- зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Центр медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради виписати позивачу нові рецепти на безоплатне отримання ліків відповідно до вимог Правил виписування рецептів на лікарські засоби та вироби медичного призначення, затверджених Наказом МОЗ України від 19.07.2005 року №360, замість недійсних рецептів №№ 340-350, виписаних 12.05.2021 року з порушенням «Правил», за якими позивач не змогла отримати належні життєво-необхідні ліки для постійного та безперебійного вживання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 21.07.2021 року, відповідно до ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 06.08.2021 року Комунальному некомерційному підприємству «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради подовжений строк для виконання вимог ухвали суду від 07.07.2021 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є особою з інвалідністю другої групи з причини загального захворювання та належить до категорії осіб, якій гарантоване право на безоплатне придбання лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування. Крім того, страждає на рідкісне (орфанне) захворювання-загальноваріабельний імунодефіцит, щомісячно отримує рецепти на безоплатне придбання життєво-необхідних ліків від сімейного лікаря ОСОБА_2 амбулаторії № 2 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомого №3» Криворізької міської ради. Так, 12.05.2021 року сімейним лікарем були виписані рецепти на життєво-необхідні ліки №№340-350, які не оформлені у відповідності вимог законодавства, що позбавило її права на отримання ліків. На бланках виписаних рецептів №№ 340-350 від 12.05.2021 року відсутні підпис керівника та печатка ЦПМСД№3. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, вимушена звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.
26.08.2021 року представником відповідача подано письмовий відзив на позов, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач дійсно перебуває на обліку в амбулаторії № 2 КНП «ЦПМСД № З» КМР та щомісяця отримує медикаменти, враховуючи її захворювання. 12.05.2021 року ОСОБА_1 виписані рецепти на отримання ліків, однак у зв`язку з тією обставиною, що амбулаторія № 2 КНП «ЦПМСД З» КМР розташована за іншою адресою, ніж адміністрація підприємства, необхідний деякий час для поїздки та належного оформлення рецептів. ОСОБА_1 перебуваючи на прийомі у лікаря забрала амбулаторну картку разом з рецептами, пояснюючи це тим, вона сама звернеться до адміністрації підприємства для оформлення рецептів (завіряння підписом керівника та печаткою підприємства). Однак, 15.05.2021 року остання звернулась із скаргою на комунальне підприємство Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини та до інших інстанцій щодо неналежного оформлення рецептів. На даний час отримати безкоштовні ліки за травень 2021 року вже не є можливим, оскільки їх фінансування державою припинилося у травні 2021 року. Відповідач вважає, що позивач своїми діями сама унеможливила отримання ліків, а тому відсутні будь-які порушення вимог чинного законодавства з боку відповідача.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з 01.04.2020 року за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ №№ 617937.
Також, ОСОБА_1 перебуває на обліку у сімейного лікаря ОСОБА_2 амбулаторії №2 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомого №3» Криворізької міської ради.
Крім того, ОСОБА_1 страждає на рідкісне (орфанне) захворювання-загальноваріабельний імунодефіцит, що визнано сторонами, а отже в силу положень ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.
12.05.2021 року сімейним лікарем ОСОБА_2 амбулаторії №2 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомого №3» Криворізької міської ради ОСОБА_1 були виписані рецепти №№340-350 на безкоштовні ліки, оригінали яких додані до позовної заяви.
Разом з тим, як зазначає позивач, вищевказані рецепти вона не може використати через відсутність на них підпису керівника медичного закладу та печатки закладу.
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірної видачі позивачу рецептів, які є недійсними.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їх рівності з усіма іншими громадянами в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (Далі- Закон № 875-ХІІ).
Відповідно до ст. 2 Закону № 875-ХІІ особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до ст. 4 Закону № 875-ХІІ діяльність держави щодо осіб з інвалідністю виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі в суспільному житті та полягає, у тому числі й у охороні здоров`я.
Відповідно до ст. 38 Закону № 875-ХІІ особам з інвалідністю і дітям з інвалідністю надаються безоплатно або на пільгових умовах на підставі індивідуальної програми реабілітації послуги із соціально-побутового і медичного обслуговування, технічні та інші засоби реабілітації (засоби для пересування, протезні вироби, сурдотехнічні засоби, мобільні телефони тощо), вироби медичного призначення (індивідуальні пристрої, протези очей, зубів, щелеп, окуляри, слухові та голосоутворювальні апарати, ендопротези, сечо- та калоприймачі тощо), а також автомобілі, крісла колісні з електроприводом - за наявності відповідного медичного висновку.
Особи з інвалідністю, які отримують пенсію, що не перевищує мінімального розміру пенсії, або державну соціальну допомогу, призначену замість пенсії, діти з інвалідністю мають право на безплатне придбання лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування.
Порядок та умови забезпечення осіб з інвалідністю і дітей з інвалідністю лікарськими, технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення, санаторно-курортними путівками, автомобілями, а також переліки технічних та інших засобів реабілітації і виробів медичного призначення визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 160 від 31.03.2015 року, громадяни, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, забезпечуються лікарськими засобами та відповідними харчовими продуктами для спеціального дієтичного споживання (далі - лікарські засоби та харчові продукти) відповідно до медичних показань
Відповідно до пунктів 5-7 Порядку № 160 від 31.03.2015 року забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється закладами охорони здоров`я відповідного профілю за місцем проживання або лікування таких громадян. Безперебійне і безоплатне забезпечення громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами, закупленими за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, здійснюється в межах бюджетних призначень. Контроль за забезпеченням громадян, які страждають на рідкісні (орфанні) захворювання, лікарськими засобами та харчовими продуктами здійснюється МОЗ.
Відповідно до п. 1 розділу І Правил виписування рецептів на лікарські засоби і вироби медичного призначення, рецепти на лікарські засоби і вироби медичного призначення (далі - Рецепти) виписуються лікарями суб`єктів господарювання, які провадять господарську діяльність з медичної практики (далі - суб`єкт господарювання), згідно із лікарськими спеціальностями, за якими провадиться медична практика відповідно до отриманої ліцензії, та відповідно до лікарських посад (далі - медичні працівники). Рецепти на лікарські засоби, вироби медичного призначення, які відпускаються на пільгових умовах, безоплатно чи з доплатою або вартість яких підлягає державному відшкодуванню (повністю або частково), крім рецептів на лікарські засоби, які підлягають реімбурсації, що виписуються через електронну систему охорони здоров`я лікарями, які надають первинну медичну допомогу, згідно із законодавством України, дозволяється виписувати медичним працівникам суб`єктів господарювання, які провадять медичну практику, за узгодженням зі структурними підрозділами охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій.
Пунктом 2 Правил встановлено, що у разі якщо Рецепт був виписаний з порушенням цих Правил, керівник закладу охорони здоров`я або фізична особа - підприємець, що провадить господарську діяльність з медичної практики, зобов`язані забезпечити своєчасне виписування нового Рецепта для хворого.
Розділом ІІІ Правил встановлені особливості заповнення рецептурних бланків , зокрема, відповідно до пп. 9 п. 4 у Рецепті зазначаються прізвище та ініціали лікаря, який виписує Рецепт. Рецепт засвідчується підписом та особистою печаткою лікаря
Форма рецептурного бланка № 1 ( ф-1) для виписування лікарських засобів і виробів медичного призначення, що відпускаються за повну вартість, безоплатно або з доплатою визначена додатком 1 до Правил виписування рецептів.
З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач зверталася 18.05.2021 року до Уповноваженого Верховної ради з прав людини зі скаргою, в якій зазначає, що головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради ОСОБА_3 відмовилась підписувати рецепти.
Згідно відповіді Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 10.06.2021 року № 1792/0/476-21, після проведення службового розслідування, в ході якого взято пояснювальну записку від лікаря загальної практики - сімейного лікаря, з яким позивач підписала декларацію, стало відомо, що 12 травня 2021 року ОСОБА_1 була на прийомі у лікаря та самостійно взяла на столі лікаря свою амбулаторну картку, в яку були вкладені пільгові рецепти на отримання ліків.
Ці рецепти були підготовлені для підпису головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Криворізької міської ради.
Через деякий час амбулаторна картка була повернута лікарю, але рецептів в ній вже не було. На цей час позивач отримала безкоштовні ліки у повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» громадянин має право в судовому порядку оскаржувати рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання його особою з інвалідністю.
Відповідно до положень ст. 42 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть установлену законом матеріальну, дисциплінарну, адміністративну чи кримінальну відповідальність.
Таким чином, з вищевказаних положень Закону вбачається, що лише рішення органів медико-соціальної експертизи про визнання чи невизнання громадянина особою з інвалідністю можуть бути оскаржені в судовому порядку, в усіх інших випадках, особи, які винні у порушені норм закону несуть певний вид відповідальності, передбачений законом.
Отже, у разі встановлення Департаментом охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації у ході проведення службового розслідування в діях сімейного лікаря або головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради, вони несуть лише дисциплінарну відповідальність.
З огляду на викладене, позовні вимоги є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 18.08.2021 року по 03.09.2021 року у відпустці, текст рішення суду складений першого робочого дня - 06.09.2021 року.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець