Справа № 160/15544/20
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-08-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства Дюна-С до відокремленого територіального підрозділу на правах філії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по даній справі було відкрито спрощене позовне провадження (без повідомлення учасників справи).
Ухвалою суду від 19.02.2021 року в задоволенні клопотання Приватного підприємства Дюна-С про поновлення строків відмовлено. Позовну заяву Приватного підприємства Дюна-С до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - залишено без розгляду.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.04.2021 року апеляційну скаргу Приватного підприємства "Дюна-С" було задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розпорядженням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 року №265д щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку із перебуванням судді у відпустці, справу було передано - судді Кучмі К.С.
Ухвалою суду від 28.05.2021 року було прийнято до свого провадження дану справу для продовження її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив на позов до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Пакет податкової звітності надіслано засобом електронного зв`язку Е-mаіl;
- інформація, наявна в базах даних ДФС України, надану платником податку, та відомості з Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН), щодо податкових накладних та розрахунків коригування, згідно з наданими платником електронними документами.
Не погодившись з висновками вказаними в акті, позивач оскаржив їх до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області. Які були залишені Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області без задоволення.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно з п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з абз.1 пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Крім того, пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року, встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.
Таким чином, зупинена податкова накладна щодо якої надійшла квитанція про зупинення реєстрації не вважається зареєстрованою.
При цьому, відповідно до вимог пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Так, по взаємовідносинам з вищезазначеними контрагентами реєстрація податкових накладних в ЄРПН була зупинена, та в подальшому Рішенням Комісії ДФС було відмовлено в реєстрації (за податковими накладними які є предметом камеральної перевірки).
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року по справі № 804/5784/17 було задоволено позовну заяву Приватного підприємства Дюна-С до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, а саме:
- визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 01.09.2017 року №133898/33159702 про відмову в реєстрації податкової накладної від 19.07.2017 року № 33 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Приватним підприємством Дюна-С;
- визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 01.09.2017 року №133901/33159702 про відмову в реєстрації податкової накладної від 27.07.2017 року № 45 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданої Приватним підприємством Дюна-С;
- зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 19.07.2017 року № 33, подану Приватним підприємством Дюна-С, датою її подання, а саме 12.08.2017 року;
- зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 27.07.2017 року № 45, подану Приватним підприємством Дюна-С», датою її подання, а саме 15.08.2017 року;
Таким чином, висновки щодо неправомірності не включення до складу податкових зобов`язань з вищезазначеними контрагентами є безпідставними, а здійснити коригування помилково поданих податкових накладних в ЄРПН - Постановою КМУ № 1246 від 29.10.2010 року (чиною на час подання на реєстрацію податкових накладних) - не передбачалося, тому відбулося.
Згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до пунктів 76.1, 76.2, 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
При цьому п.201.10 ст.201 ПК України визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Підставою для висновків контролюючого органу є обов`язок покупця на включення сум податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період, навіть у випадку відсутності факту реєстрації податкової накладної в ЄРПН.
Проте в даному випадку відповідачем протиправно посилатися на відсутність реєстрації, оскільки є факт зупинення реєстрації податкової накладної, що унеможливлює здійснення її коригування.
Реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування (ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) зупиняють, коли такі ПН/РК відповідають сукупності Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації. Орган ДФС протягом операційного дня в автоматичному режимі надсилає платникові квитанцію про зупинення реєстрації таких ПН/РК (п.201.16 ПК України). Щоб розблокувати ПН/РК, платник подає до органу ДФС за основним місцем обліку письмові пояснення та/або копії документів для підтвердження операції. Документи подають протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у заблокованих ПН/РК.
За результатами розгляду цих документів комісія ДФС приймає рішення про:
- реєстрацію ПН/РК в ЄРПН;
- відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН (пп.201.16.2, 201.16.3 ПК України).
Згідно з п.1 розділу III Порядку № 21 до податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.
Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (п.6 розділу III Порядку № 21).
Отже, в податковій декларації з ПДВ платником податку зазначаються дані, вказані в складених на підставі первинних документів податкових накладних. Тому обсяги постачання товарів/послуг та сума ПДВ, зазначені в помилковій податковій накладній, не підлягають відображенню в податковій декларації з ПДВ.
Відповідно до розділу IV Порядку № 21 якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 ПК України) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному ст.50 розділу II ПК України.
Згідно з ст.187.1 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
З огляду на викладене суд доходить до висновку, що контролюючим органом було помилково зроблено висновок про те, що податкові накладні №53 від 18.07.2017 р. на суму 101 980,21 грн., в т.ч. ПДВ 16 996,70 грн., яка вписана на ТОВ «Укрсплав»; №54 від 19.07.2017 р. на суму 37 236,29 грн. в т.ч. ПДВ 6 206,05 грн., яка виписана на ТОВ «Укрсплав»; №55 від 27.07.2017 р. на суму 97 093,99 грн. в т.ч. ПДВ 16 182,33 грн., яка виписана на ТОВ «ТОРГОВИЙ ДОМ ОПТАГРО»; №56 від 28.07.2017 р. на суму 1 659 грн. в т.ч. ПДВ 276,50 грн., яка виписана на ТОВ «ТОРГОВИЙ ДОМ ОПТАГРО» були виписані помилково і відправлені на реєстрацію.
В наступному було подано пояснення, що ці податкові накладні №53 від 18.07.2017 р., №54 від 19.07.2017 р., №55 від 27.07.2017 р., №56 від 28.07.2017 р. помилкові і реєстрація їх в реєстрі була відхилена. А враховуючи виконане рішення суду від 16.11.2017 р. по справі №804/5784/17, на даний момент ці податкові накладні в реєстрі не числяться.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що дану позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 2 102 грн., а отже вони підлягають поверненню позивачу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -
Позовну заяву задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма