Справа № 240/9681/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
09 вересня 2021 року м. Житомир справа № 240/9681/21
категорія 112050000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 19.05.2021 (відмітка на поштовому конверті) звернувся до суду з позовом до Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України у якому просить:
- визнати протиправним і скасувати рішення житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, оформлене протоколом від 31.12.2020 №68 в частині зняття з квартирного обліку та пункт 1 наказу начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України від 31.12.2020 №161 «Про затвердження рішення житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України»;
- зобов`язати житлову комісію Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України поновити позивача на квартирному обліку у Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України з 26.06.2016 в загальній черзі та з 26.12.2016 в першочерговій черзі.
В обґрунтування повних вимог вказує, що на момент звільнення з військової служби перебував на квартирному обліку в Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України з 26.12.2016 у загальній та першочерговій черзі, однак після звільнення відповідач повідомив про прийняття рішення про зняття з квартирного обліку. Вважає такі дії відповідача протиправними.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 25.06.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що позивача звільнено з військової служби у запас у зв`язку із закінченням контракту, а відповідно до п. 9 ст. 12 Закону №2011, військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Оскільки позивача звільнено у зв`язку із закінченням контракту, на нього не розповсюджуються гарантії, визначені п. 9 ст. 12 Закону №2011. Просить відмовити у задоволенні позову. Окрім того вказує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.
У період із 22.06.2021 по 12.07.2021 (включно) головуюча суддя перебувала у відпустці.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Як вбачається з витягу з протоколу №34 засідання житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, з 26 грудня 2016 року ОСОБА_1 зараховано в загальну чергу на отримання житла та в першочергову, як учасника бойових дій.
Встановлено, що Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №252 від 25.08.2020 полковника ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України №201 від 12.10.2020 полковника ОСОБА_1 із 10.10.2020 виключено зі списків особового складу Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України. Вислуга років у Збройних Силах України 26 років 02 місяці 09 днів, пільгова 04 місяці 14 днів, загальна 26 років 06 місяців 23 дні.
Згідно інформації, що міститься у Витягу з протоколу засідання житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України №68 від 31.12.2020, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Підстава п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Наказом начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України №161 від 31.12.2020 затверджено рішення житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, оголошене протоколом засідання комісії Центру №68 від 31.12.2020 щодо зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов полковника запасу ОСОБА_2 .
Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.
Щодо строку звернення до суду.
Суд відмічає, що спір, що виник між сторонами не є спором про прийняття позивача на публічну службу, її проходження чи звільнення з публічної служби. Спір стосується зняття позивача з квартирного обліку, тобто захисту прав військовослужбовця в частині забезпечення його жилим приміщенням.
Отже, місячний строк звернення до суду не підлягає застосуванню.
До суду з позовною заявою позивач звернувся 19.05.2021, а про існування спірних рішень дізнався з листа відповідача, що датований 03.03.2021.
Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, позивачем не пропущено строк звернення до суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19 зазначила, що спори про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг). Тому такі спори слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вказує наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20 грудня 1991 року (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систем у їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 Закону №2011 держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 (далі - Порядок №1081).
Відповідно до п. 24 Порядку №1081 військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 ст. 12 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені також у п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія п. 9 ст. 12 Закону №2011-XII безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, позивача під час проходження військової служби рішенням житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, з 26 грудня 2016 року зараховано в загальну чергу на отримання житла та в першочергову, як учасника бойових дій
Встановлено, що Наказом начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України №201 від 12.10.2020 полковника ОСОБА_1 із 10.10.2020 виключено зі списків особового складу Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України. Вислуга років у Збройних Силах України 26 років 02 місяці 09 днів, пільгова 04 місяці 14 днів, загальна 26 років 06 місяців 23 дні.
Згідно інформації, що міститься у Витягу з протоколу засідання житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України №68 від 31.12.2020, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Підстава п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Суд зазначає, що пунктом 30 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
При цьому вказаний пункт Порядку не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.
Судом встановлено, що у спірному випадку підставою для прийняття відповідачем рішення про зняття позивача з квартирного обліку слугував факт звільнення його з військової служби у зв`язку із закінченням контракту, що у свою чергу відповідно до вищевказаних положень, на думку суду, не є правовою підставою для прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням наступного.
Пунктом 3 Порядку встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно пункту 2.18 вказаної Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Отже, наведені норми цієї Інструкції також передбачали підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.
Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у тому числі і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК України визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Вказане узгоджується також із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.06.2018 у справі № 752/5881/15-ц (провадження № 14-169цс18), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.
Таким чином, оскільки календарна вислуга позивача на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 26 років 2 місяців 9 днів, останній перебував на квартирному обліку з 2016 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), суд дійшов до висновку про відсутність у відповідача будь-яких правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку.
Тому, позовній вимоги в частині зобов`язання відповідача поновити позивача в черзі на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Визнати протиправним та скасувати Рішення житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України, оформлене протоколом від 31.12.2020 №68 ОСОБА_1 та Наказу начальника Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України від 31.12.2020 №161 «Про затвердження рішення житлової комісії Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України» в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України.
Зобов`язати житлову комісію Центру оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у Центрі оперативних стандартів і методики підготовки Збройних Сил України з 26.06.2016 в загальній черзі та з 26.12.2016 в першочерговій черзі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук