Справа № 640/9477/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Київ № 640/9477/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.03.2020 № 262 в частині встановлення вини адвоката ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що оскаржуваний акт прийнято з порушеннями норм матеріального права, всупереч принципам справедливості та неупередженості. Як вказує позивач, в оскаржуваному Рішенні не наводиться, які дії позивачка вчинила по відношенню до клієнта, відсутнє будь-яке порушення Присяги та, відповідно, порушення ст. 11 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Крім того, відсутні жодні підстави порушення позивачкою ст. 12 Правил адвокатської етики, затверджено Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09.06.2017 (далі - ПАЕ).

Також позивач зазначає, що в лютому 2015 року звітно-виборчою конференцією адвокатів м. Києва її було обрано до складу РАмК та з цього моменту вона безперервно беру участь в регіональному органі адвокатського самоврядування м. Києва, як член РАмК. 07.02.2017 відбулася звітно-виборча конференція адвокатів міста Києва, де позивача було обрано членом Ради адвокатів міста Києва, строком на 5 років (ч. 2 ст. 48 Закону) - до 07.10.2022. Отже, оскільки зазначене Рішення конференції адвокатів м. Києва від 07.10.2017 в судовому порядку не скасоване, рішенням конференції позивача достроково з посади члена РАмК не відкликали, і строк її повноважень закінчується 07.10.2022, а за ст. 65 ПАЕ адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, зобов`язані неухильно виконувати свої повноваження згідно законодавства, приймати участь в роботі органів адвокатського самоврядування, до яких їх обрано, то позивачка не тільки не порушила ст. 65 ПАЕ, а навпаки, чітко її виконує та зобов`язана виконувати свої повноваження, як член РАмК до закінчення строку своїх повноважень або дострокового відкликання.

Позивач також звертає увагу суду на те, що поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні дисциплінарного проступку є взаємовиключними рішеннями, і прийняття таких двох взаємовиключних рішень в одному рішенні про закриття справи свідчить про порушення права людини на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, вина особи, що притягується до дисциплінарної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.05.2020 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти позову заперечив з мотивів необґрунтованості та безпідставності. Зокрема, відповідач зазначає, що 24.06.2019 до КДКА м. Києва надійшла заява (скарга) голови Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України Ізовітової Л.П. щодо поведінки адвоката ОСОБА_1 . Під час перевірки Дисциплінарна палата КДКА м. Києва встановила, що в діях позивача наявні ознаки дисциплінарного проступку. Зокрема під час розгляду справи по суті було встановлено, що адвокат ОСОБА_1 привласнила повноваження члена Ради адвокатів міста Києва, однак через сплив строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, рішенням ДП КДКА м. Києва № 262 від 12.03.2020 року було закрито провадження відносно адвоката ОСОБА_1 .

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 є адвокатом і здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.08.2009 №3828, виданого Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури.

24.06.2019 року за вхідним номером 3/430-19 до КДКА м. Києва надійшла заява (скарга) голови Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України Ізовітової Л.П. щодо поведінки адвоката ОСОБА_1 . Суть заяви полягала в наступному: «Як було зазначено у розділі 1 «в період з 08.10.2016 року в законний спосіб було проведено Конференцію адвокатів міста Києва від 28.01.2019 року, за рішенням якої було зменшено кількісний склад Ради адвокатів міста Києва із 25 до 20 членів. Підставою стало те, що певні адвокати, що були обрані до Ради адвокатів міста Києва 08.10.2016 року не виконували свої обов`язки членів Ради адвокатів міста Києва». Зі змісту поданої скарги вбачалося що Позивач у незаконний та протиправний спосіб позиціонує себе членом органу адвокатського самоврядування - Ради адвокатів міста Києва та виконує функції притаманні членам Ради адвокатів регіону ( міста Києва). В підтвердження даної позиції були надані відомості розміщені на самовільно створених сайтах Ради адвокатів міста Києва щодо прийняття Позивачем участі у засіданнях Ради адвокатів міста Києва, прийняття участі у чергуваннях, тощо. Тобто, Позивач з урахуванням Конференції адвокатів міста Києва, які були проведені з неухильним дотримання норм ст. 47, 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ніколи не обиралася до органів адвокатського самоврядування.».

Рішенням ДП КДКА м. Києва № 226 від 23.01.2020 порушено дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 .

Розгляд дисциплінарної справи відносно позивача відбувся 20.02.2020 року, тобто в межах одномісячного строку передбаченого ч. 1 ст. 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

20.02.2020 ОСОБА_1 прибула на засідання ДП КДКА м. Києва, надала усні пояснення по справі та заявила клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення із дисциплінарною справою. 20.02.2020 клопотання ОСОБА_1 було задоволено, відкладено розгляд дисциплінарної справи на 12.03.2020. Провадження по справі було зупинено до 12.03.2020 року.

12.03.2020 року ОСОБА_1 була присутньою на засіданні ДП КДКА м. Києва де було продовжено розгляд її справи.

Рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва від 12.03.2020 № 262 закрито дисциплінарну справи відносно адвоката ОСОБА_1 .

Підставою прийняття даного рішення зазначено наступне:

«Адвокат ОСОБА_1 ігнорує рішення легітимних органів адвокатського самоврядування, безпідставно позиціонує себе як член Ради адвокатів міста Києва.

Вважаючи себе членом Ради адвокатів міста Києва ОСОБА_1 регулярно приймає участь в нібито «засіданнях Ради адвокатів міста Києва» щодо прийняття рішення про видачу/відмову у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та інших пов`язаних з набуттям статусу адвоката питань.

Водночас, незважаючи на раніше прийняті рішення легітимної Ради адвокатів України, адвокат ОСОБА_1 , продовжує позиціонувати себе членом органу адвокатського самоврядування, свідомо вводити в оману і дезорієнтувати адвокатів міста Києва, правоохоронні та судові органи.

Невиконання адвокатом рішень органів адвокатського самоврядування, блокування роботи окремих органів адвокатського самоврядування є дисциплінарним проступком та свідчить про порушення правил адвокатської етики.

З огляду на вищезазначені факти та рішення Ради адвокатів України, в діях адвоката ОСОБА_1 , вбачаються ознаки дисциплінарних проступків, передбачених статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зокрема порушення присяги адвоката України, порушення правил адвокатської етики та невиконання рішень органів адвокатського самоврядування.

Таким чином, адвокат ОСОБА_1 , свідомо не виконує рішення Конференції адвокатів міста Києва від 08.10.2016 р., рішення Ради адвокатів України № 154 від 17.05.2017 р. № 227 від 15.11.2017 р. та продовжує приймати участь у діяльності організації, яка не є органом адвокатського самоврядування в місті Києві, створеного відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Враховуючи вище викладене, дисциплінарна палата КДКА м. Києва дійшла до висновку, що своїми діями адвокат ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок, передбачені ст. ст. 11, 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 12, 65 Правила адвокатської етики, що є підставою для порушення відносно неї дисциплінарної справи.

Разом з тим, дисциплінарна палата КДКА м. Києва не отримала докази щодо наявності неправомірних дій адвоката ОСОБА_1 в період часу, який має охоплюватись строком, в період якого адвоката можна притягнути до дисциплінарної відповідальності.

Так, за змістом положень статті 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

За таких обставин, дисциплінарна палата КДКА м. Києва вважає необхідним дисциплінарну справу відносно адвоката ОСОБА_1 закрити.».

Адвокат ОСОБА_1 не погоджуючись з таким рішенням відповідача лише в частині встановлення її вини у вчиненні дисциплінарного проступку і звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Відповідно до частин першої та третьої статті 2 Закону №5076-VI адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. З метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 2 Закону №5076-VІ з метою забезпечення належного здійснення адвокатської діяльності, дотримання гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних прав адвокатів, забезпечення високого професійного рівня адвокатів та вирішення питань дисциплінарної відповідальності адвокатів в Україні діє адвокатське самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону №5076-VІ адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

За приписами частини першої статті 11 Закону №5076-VІ особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), урочисто присягаю у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на мене обов`язки, бути вірним присязі".

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, окрім іншого, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики, виконувати рішення органів адвокатського самоврядування (пункти 1, 5 частини першої статті 21 Закону № 5076-VІ).

Статтею 57 Закону №5076-VI встановлено, що рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.

Рішення конференцій та рад адвокатів регіонів є обов`язковими до виконання адвокатами, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України.

Рішення органів адвокатського самоврядування набирають чинності з дня їх прийняття, якщо інший строк не передбачений рішеннями.

Статтею 12 Правил адвокатської етики, затвердженими Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017, також визначено обов`язок адвоката виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції, що не виключає можливості їх оскарження у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 8 розділу V Положення про Раду адвокатів України", затвердженого установчим з`їздом адвокатів України 17.11.2012, рішення Ради адвокатів України, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання адвокатами, адвокатськими об`єднаннями, бюро, регіональними органами адвокатського самоврядування, а також у межах реалізації публічних функцій органами державної влади та органами місцевого самоврядування, їх територіальними органами, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності і громадянами.

Згідно положень преамбули ПАЕ, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури.

Надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката.

Правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

За приписами статті 2 ПАЕ дія Правил поширюється на, зокрема: всі види адвокатської діяльності та в частині, визначеній Правилами, - на іншу діяльність (дії) адвоката, в тому числі соціально-публічну діяльність адвоката, яка може вступити в суперечність з професійними обов`язками адвоката, або підірвати престиж адвокатської професії; всіх адвокатів України, адвокатів іноземних держав, що внесені до Єдиного реєстру адвокатів України, а також адвокатів України, право на зайняття адвокатською діяльністю яких зупинено в передбаченому законом порядку.

Відповідно до статті 12 ПАЕ всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватись у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат зобов`язаний виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції, що не виключає можливості їх оскарження у встановленому законом порядку.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Згідно зі статтею 65 ПАЕ, адвокат зобов`язаний виконувати рішення органів адвокатського самоврядування, прийняті в межах їх компетенції в спосіб, передбачений Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, зобов`язані неухильно виконувати свої повноваження згідно законодавства, приймати участь в роботі органів адвокатського самоврядування, до яких їх обрано, дотримуватись вимог закону та рішень З`їзду, актів РАУ, НААУ, не допускати дій чи бездіяльності, що завдають шкоди адвокатурі в цілому, або блокують роботу окремих органів адвокатського самоврядування.

При цьому, за статтею 66 ПАЕ, за порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також рішеннями З`їзду, актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України.

Як зазначалося вище, пунктом 5 частини першої статті 21 Закону №5076-VІ закріплено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний виконувати рішення органів адвокатського самоврядування.

Невиконання рішень органів адвокатського самоврядування є дисциплінарним проступком адвоката та, відповідно, підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності (частина перша, пункт 6 частини другої статті 34 Закону № 5076-VІ).

Зі системного аналізу наведених норм Закону № 5076-VІ та ПАЕ суд дійшов висновку, що адвокат зобов`язаний виконувати законні рішення органів адвокатського самоврядування (зокрема Ради адвокатів України), у всіх сферах своєї діяльності, а не виключно у професійній (адвокатській діяльності).

При цьому адвокатська діяльність та адвокатське самоврядування безумовно не є тотожними видами діяльності. Водночас здійснювати їх можуть виключно особи, які мають статус адвокатів. Тобто, позивач як адвокат несе відповідальність не лише за свою професійну діяльність з надання правової допомоги, а й за свою діяльність у адвокатському самоврядуванні, у тому числі за невиконання ним рішень відповідних органів з питань адвокатського самоврядування. Мірою такої відповідальності адвоката є дисциплінарні стягнення, які чітко визначені Законом № 5076-VІ та одним із яких є зупинення права на заняття адвокатською діяльністю. Норми чинного законодавства не виокремлюють окремий вид та санкцію відповідальності за порушення, вчинені у сфері адвокатського самоврядування. Суб`єктом відповідальності як за порушення, вчинені під час здійснення адвокатської діяльності так і при участі у адвокатському самоврядування є адвокат. Тому, порушення адвокатом рішень відповідних органів у сфері адвокатського самоврядування, не може звільняти його від встановленої Законом дисциплінарної відповідальності.

Також, аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що невиконання адвокатом рішень органів адвокатського самоврядування (зокрема РАУ), блокування роботи окремих органів адвокатського самоврядування є дисциплінарним проступком та свідчить про порушення правил адвокатської етики. У разі якщо таке порушення є систематичним, повторним (протягом року) або грубим, то до такого адвоката може бути застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року. При цьому, дисциплінарна відповідальність за невиконання рішень органів адвокатського самоврядування не обмежується невиконанням лише тих рішень, якими на адвоката покладено певні обов`язки, а стосується всіх рішень відповідних органів.

З рішення Ради адвокатів України від 17.11.2016 № 267 "Про розгляд інформації і звернень щодо відновлення адвокатського самоврядування в місті Києві і набуття статусу адвоката окремим особами", що міститься на веб-сайті Національної асоціації адвокатів України за посиланням https://unba.org.ua/assets/uploads/legislation/rishennya/2016-11-17-r-shennya-rau-267_364.pdf, вбачається, що Рада адвокатів України визнала факт відновлення адвокатського самоврядування в місті Києві, про що свідчить формування Конференцією адвокатів міста Києва 10 вересня - 08 жовтня 2016 року КДКА міста Києва (Голова - Орлов Ігор Федорович), оновлення складу Ради адвокатів міста Києва (Голова - Рябенко Петро Константинович) і ревізійної комісії адвокатури міста Києва (Голова - Вилков Сергій Валентинович), обрання нових представників адвокатів міста Києва до складу Ради адвокатів України (Черезов Ігор Юрійович) та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (Кострюков Валерій Іванович). П`ятирічна каденція вищезгаданих членів органів адвокатського самоврядування міста Києва розпочалась лише 08.10.2016 та закінчиться 08.10.2021.

Законність вказаного рішення Ради адвокатів України щодо скликання конференції адвокатів м. Києва у 2016 році підтвердив Верховний Суд у рішенні від 28.11.2018, залишивши без змін постанову Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2018 №22-ц/796/1372/18 (№761/582/2017-ц), якою підтверджено, що Рада адвокатів України при прийнятті рішень від 13.11.2015 №152 та від 11.06.2016 № 155 ("Про скликання позачергової конференції адвокатів міста Києва") діяла в межах повноважень, визначених законом та мала правові підстави для скликання за своєю ініціативою конференції адвокатів м. Києва. Верховний Суд також встановив, що законними є цілий перелік нормативно-правових актів, які є похідними від рішення Ради адвокатів від 11.06.2016 №155 щодо скликання конференції адвокатів м. Києва.

Рішенням Ради адвокатів України від 23.09.2017 №211 "Питання невиконання рішень Ради адвокатів України пов`язаних із діяльністю органів адвокатського самоврядування міста Києва та гарантіями адвокатської діяльності" вирішено, зокрема, повідомити на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України веб-сайті Ради адвокатів міста Києва, що проведені 20.09.2017 у місті Києві збори адвокатів в конференц-залі UBI Fashion Centre, за адресою: вул. Дорогожицька, 8, проведені неуповноваженими на те особами в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", відповідно поза межами Закону та без обов`язкових рішень Ради адвокатів України, необхідних для скликання та проведення конференції адвокатів регіону.

Указане рішення Ради адвокатів України розміщене, зокрема, на сайті Національної асоціації адвокатури України за посиланням https://unba.org.ua/assets/uploads/legislation/rishennya/2017-09-23-r-shennya-rau-211_a046002f25e5.pdf .

Рішенням Ради адвокатів України від 15.11.2017 № 227 "Щодо питань, які виникли у зв`язку з проведенням 07.10.2017 зібрання під назвою "Звітно-виборча конференція адвокатів міста Києва" вирішено, що зібрання адвокатів, що відбулося 07.10.2017 в приміщенні "UBI Fashion Centre" за адресою: вул. Дорогожицька, 8, яке поіменувало себе як "Звітно-виборча конференція адвокатів міста Києва" (далі також - зібрання), в якій позивачка взяла участь та висунула свою кандидатуру на обрання до членів ради адвокатів міста Києва і була обрана до неї, що нею не заперечувалося, проведене всупереч вимогам статей 47, 55 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", без затвердженого порядку висування та обрання делегатів конференції регламенту, а також без встановлення квоти представництва, а тому не має статусу конференції адвокатів регіону, як органу адвокатського самоврядування, а рішення такого зібрання не мають юридичних наслідків.

Позивачка у позовній заяві не заперечувала, що була обізнана з рішенням Ради адвокатів України від 23.09.2017 №211 "Питання невиконання рішень Ради адвокатів України пов`язаних із діяльністю органів адвокатського самоврядування міста Києва та гарантіями адвокатської діяльності", стверджуючи, що воно не забороняло проведення конференції адвокатів міста Києва 07.10.2017 та її участі в цій конференції, а лише вирішувало питання повідомлення на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатури України вищевказаної інформації.

Також позивачка в позові зазначає, що оскільки Рішення конференції адвокатів м. Києва від 07.10.2017 в судовому порядку не скасоване, рішенням конференції позивача достроково з посади члена РАмК не відкликали, і строк її повноважень закінчується 07.10.2022, а за ст. 65 ПАЕ адвокати, яких обрано до органів адвокатського самоврядування, зобов`язані неухильно виконувати свої повноваження згідно законодавства, приймати участь в роботі органів адвокатського самоврядування, до яких їх обрано, то позивачка не тільки не порушила ст. 65 ПАЕ, а навпаки, чітко її виконує та зобов`язана виконувати свої повноваження, як член РАмК до закінчення строку своїх повноважень або дострокового відкликання.

Однак, беручи до уваги рішення Ради адвокатів України від 17.11.2016 № 267 "Про розгляд інформації і звернень щодо відновлення адвокатського самоврядування в місті Києві і набуття статусу адвоката окремим особами", правомірність якого підтверджена судовими рішеннями, суд не бере до уваги такі доводи позивачки, оскільки з огляду на це рішення були відсутні підстави для проведення конференції адвокатів міста Києва 07.10.2017, а отже для її участі у цій конференції та обрання на цій конференції до органів адвокатського самоврядування.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з висновками відповідача, що стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, про невиконання позивачкою рішення Конференції адвокатів міста Києва від 08.10.2016, рішення Ради адвокатів України № 154 від 17.05.2017, № 227 від 15.11.2017 та продовжує приймати участь у діяльності організації, яка не є органом адвокатського самоврядування в місті Києві, створеного відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Водночас відповідач дійшов правильного висновку, що своїми діями адвокат ОСОБА_1 вчинила дисциплінарний проступок, передбачені ст. ст. 11, 57 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. ст. 12, 65 Правила адвокатської етики, що є підставою для порушення відносно неї дисциплінарної справи.

Проте оскільки дисциплінарна палата КДКА м. Києва не отримала докази щодо наявності неправомірних дій адвоката ОСОБА_1 в період часу, який має охоплюватись строком, в період якого адвоката можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, відповідач правомірно дійшов висновку про закриття дисциплінарної справи відповідно до частини першої статті 41 цього Закону № 5076-VI, оскільки сплинув визначений частиною другою статті 35 Закону № 5076-VI річний строк для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, суд погоджується з доводами відповідача, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення для позивачки не настало жодних негативних правових наслідків, тобто порушення її прав та інтересів за захистом яких вона звернулася до суду з адміністративним позовом.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача від 12.03.2020 № 262 є обґрунтованим та таким, що прийняте в межах повноважень та відповідно до встановленого порядку, тому у суду відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання його протиправним та скасування рішення від 12.03.2020 № 262 в частині встановлення вини адвоката ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного проступку.

Судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-5, 19, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась