Справа № 488/533/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 488/533/21
Головуючий в 1 інстанції: Лазарева Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач, УПП в Миколаївській області) в якому просив суд скасувати постанову серії ДПО18 № 582653 від 04.02.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, по ч. 1 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за те, що керував транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме трактором модель «YТО ЕХ 1304», реєстраційний номер НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення та його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки трактор не відноситься до транспортних засобів, яким забороняється експлуатувати без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2021 року по справі № 488/533/21 позов задоволено; скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 582653 від 04.02.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції винесено необґрунтовано, з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт не погоджується зі стягнутою оскаржуваним судовим рішенням сумою на професійну правничу допомогу адвоката в суді у розмірі 2 500 грн. та вважає, що витрати на оплату послуг адвоката не є співмірними зі складністю справи та виконаних ним робіт, а також ціною позову. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень. Послуги адвоката не можуть коштувати 2 500 грн. за підготовку позову, метою якого є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу у сумі 425 грн.

Представник позивача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2021 року інспектором в. 2 р. 1 б. 4 УПП в Миколаївській області Королем В.А. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 582653, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.. Вказана постанова вмотивована тим, що ОСОБА_1 порушив підпункт «ґ» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом «YТО ЕХ 1304», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не погодившись із вказаною постановою про адміністративне правопорушення, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки трактор не відноситься до транспортних засобів у розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», а тому не підлягає обов`язковому страхуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП є безпідставним.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції в частині розподілу витрат на правову допомогу, колегія суддів враховує наступне.

Частинами 1 та 2 статті 16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Статтею 134 КАС України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз вищенаведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Крім того, у пункті 154 рішення ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 року по справі № 810/2760/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 одночасно з позовною заявою подав до Корабельного районного суду м. Миколаєва попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме:

- судовий збір в сумі 454 грн.;

- банківська комісія за сплату судового збору в сумі 9, 27 грн.;

- складання позовної заяви в сумі 1 500 грн.;

- витрати на поштове відправлення в сумі 60 грн.;

- орієнтовна кількість судових засідань по справі в сумі 1 000 грн./засідання 1 засідання (1 000 грн.). Загальна сума витрат становить 3 023, 27 грн. (а.с. 4).

Також було додано до позовної заяви копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ № 1031610 від 12.02.2021 року (а.с. 7).

В подальшому, представником ОСОБА_1 адвокатом Коробочкіною Л.Л. надано до суду першої інстанції копію квитанції № 61940386 від 28.05.2021 року на суму 2 500 грн. (а.с. 32).

УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в свою чергу, у відзиві на позовну заяву заперечувало проти заявленої суми на оплату послуг адвоката та вважало, витрати на оплату послуг адвоката не є співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, а також ціною позову. Відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення, Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відшкодування Позивачу витрат на правничу допомогу адвоката, суд першої інстанції дійшов висновку, що понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. є обґрунтованими та підтвердженими, тому в повному обсязі підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідача.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Так, в даному випадку в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Коробочкіною Л.Л., а також акт приймання-передачі наданих послуг (детальний опис робіт), який би підтверджував факт надання адвокатом Коробочкіною Л.Л. послуг ОСОБА_1 , зокрема, зі складання позовної заяви, яка розрахована у сумі 1 500 грн..

Відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, унеможливлює визначення фактичного розміру витрат Позивача на правничу допомогу.

Більш того, наявна в матеріалах справи квитанція № 61940386 від 28.05.2021 року на суму 2 500 грн. в якості доказу на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, викликає сумніви щодо понесення цих витрат саме ОСОБА_1 , оскільки, як видно з цієї квитанції, відправник ОСОБА_2 , а отримувач ОСОБА_3 , тобто кошти на оплату послуг адвоката з надання правової допомоги були витрачені іншою особою, ніж ОСОБА_1 .

Відсутність вищезазначених документів не доводять факту понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу по цій справі, що ставить під сумнів обґрунтованість заявленої суми для відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою.

Колегія суддів зазначає, що витрати на правничу допомогу адвоката мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги надані представником позивача в якості додатків до відзиву на апеляційну скаргу копії документів на підтвердження обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, оскільки згідно вимог ч. 4. ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Водночас, представником позивача не було повідомлено суд про причини ненадання зазначених документів до суду першої інстанції, жодних відомостей з цього приводу матеріали справи не містять.

Також колегія суддів погоджується із твердженням скаржника, що витрати на оплату послуг адвоката не є співмірними зі складністю справи та виконаних ним робіт, а також ціною позову, оскільки відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 гривень, а послуги адвоката не можуть коштувати 2 500 грн. за підготовку позову, метою якого є скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про стягнення штрафу у сумі 425 грн.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів доходить висновку, що не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням кількості витраченого на ці послуги часу та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, з огляду на те, що наявними в матеріалах справи документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено належними та допустимими доказами, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування ОСОБА_1 витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 2 500 грн., тому в цій частині слід відмовити.

Проте, суд першої інстанції не звернув на це уваги під час вирішення справи по суті через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов невірного висновку щодо наявності підстав для задоволення клопотання Позивача у повному обсязі.

Відносно решти висновків суду першої інстанції судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Разом з тим, оскільки апелянтом правомірність висновків суду першої інстанції в іншій частині під сумнів не ставилась, розгляд справи здійснювався у межах апеляційної скарги

Пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2021 року задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 липня 2021 року по справі № 488/533/21 скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 гривень та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексті рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддів: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва