Справа № 380/9646/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9646/21 пров. № А/857/13666/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Макарика В.Я., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року з питань забезпечення позову, прийняту суддею Мартинюком В.Я. у місті Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання незаконною і скасування ухвали,

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернулася з позовом до Львівської міської ради (ЛМР) про визнання незаконними дій, визнання незаконною та скасування ухвали №123 «Про затвердження детального плану території у районі вулиць Л.Мартовича, І.Григоровича, Дж.Дудаєва», проголосовану на сесії Львівської міської ради 25 лютого 2021 року депутатською більшістю (57 голосів) та підписану Львівським міським головою А.І.Садовим, оприлюднену на офіційному сайті ЛМР 11 березня 2021 року.

Позивач подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом: зупинення дії вказаної ухвали Львівської міської ради за № 123 від 25 лютого 2021 року до завершення розгляду даної судової справи та винесення по ній рішення, яке б набрало законної сили.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не наведено обставин та не подано доказів у підтвердження того, що невжиття згаданих заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист, або істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; доказів в підтвердження очевидної протиправності спірної ухвали та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такою ухвалою, суд дійшов висновку, що аргументи заявника ґрунтуються лише на припущеннях.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що судом не досліджено ні матеріали справи, ні обставини, викладені у позовній заяві та заяві про забезпечення позову.

Звертає увагу, що оскаржувана ухвала має всі ознаки очевидної протиправності, в тому числі щодо порушення норм процесуального права, щодо порушення процедури прийняття регуляторних актів, а тому її застосування грубо порушуватиме права широкого кола осіб, у тому числі і суспільні інтереси держави та територіальної громади м.Львова.

Початок будівельних робіт, наміри здійснити які уже задекларували забудовники можуть завдавати невиправної шкоди інтересам позивача, мешканцям суміжного будинку та об`єктам культурної спадщини, державі та територіальній громаді Львова.

У випадку видання Львівською міською радою містобудівних умов та обмежень, забудовник зруйнує будинок та нанесе непоправимої шкоди навколишнім пам`яткам архітектури та мешканцям суміжного будинку на АДРЕСА_1 .

Зважаючи на можливі зсуви ґрунту, а також враховуючи те, що дорога на вул. Поповича постійно провалюється, вважають вкрай необхідним вжити заходи забезпечення позову.

Просить скасувати ухвалу суду та винести постанову, якою задовольни заяву про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити рішення про задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Такі підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі №826/5629/18 співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд повинен, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначала те, що Верховний Суд у постанові від 19.03.2021 року №813/716/16 вказав, що саме до компетенції Львівської міської ради відносяться винесення меж історичного ареалу м.Львова, закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення земель в його межах до земель історико-культурного призначення, про зобов`язання відповідача до вчинення яких просить позивач. Разом з тим, невиконання відповідачем цим дій (повноважень) тягне за собою порушення порядку використання та охорони земель у межах історичного ареалу м.Львова, які відповідно до приписів статті 150 ЗК України відносяться до особливо цінних земель; порушення порядку охорони культурної спадщини. Судовими рішеннями у даній справі зобов`язано винести в натурі межі історичного ареалу та віднести землі на території історичного ареалу до земель історико культурного призначення. Однак, Львівська міська рада вперто не виконує рішення суду.

Звертає увагу на те, що видання відповідачем Містобудівних умов та обмежень може призвести до знесення будинку на АДРЕСА_1 , і, якщо рішення буде на користь позивача виконати його буде практично неможливо.

Початок будівельних робіт, наміри здійснити які уже задекларували забудовники, що вбачається з матеріалів справи, можуть завдавати невиправної шкоди інтересам позивача, мешканцям суміжного будинку та об`єктам культурної спадщини, державі та територіальній громаді Львова.

Аналізуючи зазначені вище доводи, колегія суддів вважає, що викладені позивачем аргументи свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційний суд приходить до висновку про наявність передумов для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки аналіз обставин справи свідчить про фактичну наявність спору між учасниками процесу та реальність загрози заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача і не тільки, до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також те, що для можливого відновлення прав, свобод та інтересів останніх без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії ухвали Львівської міської ради № 123 «Про затвердження детального плану території у районі вулиць Л.Мартовича, ОСОБА_2 , Дж.Дудаєва», останньому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Проблема базується окрім того, що Львівською міською радою не вжито станом на сьогодні заходів щодо винесення меж історичного ареалу м.Львова, закріплення їх в натурі (на місцевості) та віднесення земель в його межах до земель історико-культурного призначення, що тягне за собою порушення порядку використання та охорони земель у межах історичного ареалу м.Львова, які відповідно до приписів статті 150 ЗК України відносяться до особливо цінних земель (зокрема й місцевість обумовлена в спірних правовідносинах); порушення порядку охорони культурної спадщини. Також, виходячи з матеріалів справи, по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 відбуваються провалля та зсуви ґрунту, що також вимагає предметного вивчення причин та наслідків будівництва багатоповерхового будинку в даному районі широким колом спеціалістів.

Поряд з наведеним, виходячи з обґрунтувань позову та наявних доказів наданих стороною позивача, вбачається очевидні ознаки протиправності оспореного нормативно-правового акту на даній стадії процесу, проте дослідження наведеного буде проведено в ході розгляду спірних правовідносин по суті.

Обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Крім того, зупинення дії ухвали Львівської міської ради № 123 «Про затвердження детального плану території у районі вулиць Л.Мартовича, І.Григоровича, Дж.Дудаєва» носить тимчасовий характер та спрямований на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення адміністративного позову та недопущення настання його негативних наслідків для позивача.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 308, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року з питань забезпечення позову у справі № 380/9646/21 та прийняти постанову, якою заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради шляхом зупинення дії ухвали Львівської міської ради № 123 «Про затвердження детального плану території у районі вулиць Л.Мартовича, І.Григоровича, Дж.Дудаєва» до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді В. Я. Макарик
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 09.09.2021 року.