Справа № 640/25253/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
07 вересня 2021 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Файдюка В.В.
суддів: Земляної Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповільністю "ТК "Технокомплект" про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповільністю "ТК "Технокомплект" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -
Товариства з обмеженою відповільністю "ТК "Технокомплект" (далі - позивач або ТОВ «Технокомплект») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Митниця) про:
- визнання протиправним та скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA100100/2019/300125/2 від 19 листопада 2019 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 15 червня 2021 року апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишив без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року - без змін.

30 червня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення в справі, в якій він просить присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК "Технокомплект" суму понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 4000 грн., оскільки судом при ухваленні постанови від 15 червня 2021 року не було вирішено питання в цій частині.

Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанови від 15 червня 2021 року не було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1, 2 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Приписи ч. 3 статті 134 КАС України визначають, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому в силу положень ч. 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З матеріалів справи вбачається, що між Адвокатським бюро «Апонащенко та партнери» та ТОВ "ТК "Технокомплект" 04 січня 2020 року було укладено Договір про надання правової допомоги №0104/2021.

Відповідно до р. 1 цього Договору, Бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу, зокрема, шляхом складання процесуальних документів та представництва і захисту інтересів Клієнта, зокрема, в суді, а клієнт, згідно р.3 Договору, зобов`язується сплатити послуги за надану правову допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором.

В р. 4 Договору вказано, що вартість послуг Бюро за договором складається з вартості послуг, наданих клієнту за цим Договором та остаточно визначається в Актах приймання-передачі наданих послуг.

29 червня 2021 року партнером АБ «Апонащенко та партнери» та директором ТОВ "ТК "Технокомплект" складено та підписано Акт надання послуг, згідно якого адвокатом надано таку правову допомогу: представництво інтересів Клієнта в ШААС по справі №640/25253/19, кількість - 1, ціна - 4000 грн.

АБ «Апонащенко та партнери» виставлено ТОВ "ТК "Технокомплект" рахунок на оплату №21 від 29 червня 2021 року за надання правової допомоги згідно Договору про надання правової допомоги №0104/2021 від 04 січня 2020 року на суму 4000 грн.

Клієнтом було сплачено вартість послуг за надання правової допомоги Адвокатом, що підтверджується платіжним дорученням № 2641 від 29 червня 2021 року на суму 4000 грн.

У додатковій постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі №926/1795/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на певних критеріях, які суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відтак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подав клопотання про відмову у задоволенні витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що митниця, як державна установа, фінансується з державного бюджету та має обмежене фінансування. Зазначив, що заявлені позивачем вимоги бездоказові та мають необгрунтовано завищений розмір, оскільки справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, а результат її вирішення не впливає не репутацію позивача та не має публічного інтересу.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким твердженням відповідача, вважає його декларативним, безпідставним та не обґрунтованим достатнім та належним чином.

Натомість, судом проаналізовано зміст наданих позивачем документів щодо підтвердження обґрунтованості заявленого розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та визначено, що надані позивачем докази свідчать про відповідність заявленої до стягнення суми витрат встановленим ч. 5 статті 134 КАС України критеріям з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, визначену в оскаржуваному рішенні.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Колегія суддів враховує ціну позову у справі, затрачений час в ході розгляду справи на підготовку документів, а також враховує інший витрачений адвокатом час під час надання позивачу правничої допомоги і доходить висновку, що вказана сума витрат є співмірною з наданою по справі правничою допомогою.

З урахуванням наведеного судова колегія дійшла висновку про необхідність задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби на користь ТОВ "ТК "Технокомплект" судових витрат у розмірі 4000,00 грн., понесення позивачем яких підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а їх розмір видається пропорційним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 241, 242, 252, 325, 329, 382 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву Товариства з обмеженою відповільністю "ТК "Технокомплект" про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповільністю "ТК "Технокомплект" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Стягнути з Київської митниці Держмитслужби () за рахунок бюджетних асигнувань на користь "ТК "Технокомплект" () витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

О.М. Кузьмишина