Справа № 640/4648/21
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4648/21 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Коротких А.Ю., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у справі за адміністративним позовом виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича, департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, треті особи - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , товариство з обмеженою відповідальністю «СБ ЛТД», товариство з обмеженою відповідальністю «УКРМІСЬКБУД ХОЛДИНГ», ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХЕНЕРГО» про визнання дій протиправними та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 24.12.2020 ВП № 63684646;

- скасувати постанову від 24.12.2020 ВП № 48166976 про накладення штрафу;

- зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63684646.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 63684646 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 20.10.2020 Окружним адміністративним судом міста Києва № 640/17011/19, про зобов`язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу, а саме будинку № 24 за адресою: м. Київ, вул. Ракетна ЖК «Олімпійське містечко» та житлового будинку № 24 за адресою: м. Київ, вул. Ракетна ЖК «Панорамне містечко» у зв`язку з неспроможністю забудовника продовжувати будівництво, без додаткового залучення коштів фізичних осіб, які вже виконали фінансові зобов`язання перед замовником будівництва та отримали квартири по акту прийому-передачі.

20.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у якій зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 177,87 грн та стягнення виконавчого збору у розмірі 20 000, 00 грн.

29.12.2020 за невиконання виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100, 00 грн.

18.01.2021 виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направив до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України лист за вих. № 056/95-56 у якому, посилаючись на повне виконання рішення суду, просив винести постанову про закриття виконавчого провадження № 63684646 відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Жодних рішень з питань, порушених позивачем у зазначеному вище листі, відповідачем не прийнято.

Позивач, вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про накладення штрафу та саму постанову протиправними, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) рішення суду у справі № 640/17011/19 повністю виконано не було, а про існування будь-яких поважних причин його повного невиконання, державного виконавця у встановлений для виконання рішення суду строк не було повідомлено, а тому постанова державного виконавця про накладення штрафу від 24.12.2020 є правомірною.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями ст. 63 Закону, згідно ч. 1 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», колегія суддів вважає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф не невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України «Про виконавче провадження».

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 821/1568/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 127/3770/17.

З матеріалів справи вбачається, що після отримання постанови про відкриття провадження від 20.11.2020 ВО КМР направив на адресу Департаменту лист від 16.12.2020 за вих. №056/95-42279, у якому зазначив, що чинним законодавством не визначено меж, способу та порядку реалізації місцевими державними адміністраціями повноважень з організації роботи, пов`язаної із завершенням будівництва багатоквартирних житлових будинків, що споруджувались із залученням коштів фізичних осіб, у разі неспроможності забудовниками продовжувати таке будівництво. При цьому, повідомив відповідача про вчинення таких дій на виконання рішення Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/19, а саме:

1) постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2020 № 714 утворено Міжвідомчу робочу групу з питань сприяння постраждалим інвесторам у добудові об`єктів незавершеного житлового будівництва;

2) Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передано Міністерству розвитку громад та територій України для узагальнення перелік проблемних об`єктів незавершеного будівництва, до складу якого входить і житловий комплекс на вулиці Ракетній, 24 для опрацювання зазначеної інформації Міжвідомчою робочою групою;

3) листом від 29.10.2020 № 056/934-13911 підготовлено звернення до Департаменту земельних ресурсів, Департаменту містобудування та архітектури та Департаменту з питань архітектурно-будівельного контролю щодо надання актуалізованої інформації стосовно видачі дозволів, вихідних даних, наявної проектно-дозвільної документації та питань щодо користування земельною ділянкою на вулиці Ракетній, 24;

4) направлено лист від 24.11.2020 № 056/834-В-3322/2 до Міністерства розвитку громад та територій України щодо внесення на найближче засідання Міжвідомчої робочої групи питання завершення будівництва житлового комплексу на вулиці Ракетній, 24;

5) 26.11.2020 в рамках роботи Міжвідомчої робочої групи під головуванням заступника Міністра внутрішніх справ України Геращенка А. Ю. проведено виїзну нараду на вулиці Ракетній, 24, зокрема за участю представників Київської міської державної адміністрації.

Разом з тим, Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 30.09.2020 у справі № 640/17011/19 зазначив вчинення яких саме дій вимагається від ВО КМР на виконання рішення суду, зокрема, розроблення планів, порядків та алгоритмів, встановлення обмежень та приписів, що спрямовані на вирішення проблемних питань та подолання кризової ситуації щодо даного об`єкта будівництва.

Також, у наведеному вище рішенні апеляційний суд зауважив, що листуванням з відповідними контролюючими органами, проведення нарад, засідань, зустрічей не були ефективними і не призвели до реальних і юридично значимих наслідків, жодним чином не вирішили ситуацію із завершенням будівництва.

Однак, ВО КМР незважаючи на висновки суду, викладені у наведеному рішенні, знову надав Державному виконавцю, як на підтвердження виконання рішення суду, документи щодо листування з відповідними контролюючими органами, проведення нарад, засідань, зустрічей.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження повного виконання рішення суду у добровільному порядку, чи на виконання постанови державного виконавця про відкриття провадження позивачем не надано.

Крім того, позивач у листі від 16.12.2020 № 056/95-42279 зазначив, що на сьогоднішній день наявні обставини, що суттєво ускладнюють виконання рішення суду в адміністративній справі №640/17011/19, зокрема, те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України відкрито кримінальне провадження № 0000120 від 26.11.2012, в рамках якого досліджуються обставини зайняття земельних ділянок з кадастровими номерами :82:414:0005, :82:414:0040, :82:414:0131 на вулиці Ракетній, 24 у м. Києві та будівництва на них житлових комплексів.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.10.2017 у справі №757/58969/17-к в рамках зазначеного кримінального провадження накладено арешт на незавершене та завершене самовільне будівництво на вулиці Ракетній, 24 з забороною розпоряджатися, користуватися та проводити будь-які будівельні роботи, направлені на створення завершеного об`єкта будівництва.

Також, ухвалами слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14.11.2019 у справі № 757/1175/19-к та від 05.11.2019 у справі № 757/58771/19 об`єкти незавершеного будівництва на вулиці Ракетній, 24 передано до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, та на них також накладено арешт і заборонено розпоряджатись та користуватися самочинно збудованим нерухомим майном.

У зв`язку із цим, Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлено лист від 09.12.2020 № 056/934-14437 до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) з проханням надати роз`яснення щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 з урахуванням ухвали Печерського суду міста Києва від 05.11.2019 у справі № 757/58771/19-к, якою накладено арешт на самочинне збудоване нерухоме майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування, що знаходиться на вулиці Ракетній, 24, та передано в управління до зазначеного вище агентства АРМА, на яке відповідь відсутня.

Також, 09.11.2020 виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) подано до Шостого апеляційного адміністративного суду заяву про роз`яснення резолютивної частини постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2019 у справі № 640/17011/19 щодо зобов`язання виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) організувати роботу, пов`язану із завершенням будівництва житлового комплексу на вулиці Ракетній, 24 в місті Києві.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 у справі №640/17011/19 у задоволенні заяви ВО КМР про роз`яснення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 відмовлено.

Враховуючи наведені доводи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), колегія суддів вважає, що вони лише підтверджують невиконання ВО КМР постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2020 у справі № 640/17011/19.

При цьому, позивач, посилаючись на те, що арешт земельних ділянок та передача об`єктів будівництва у користування та розпорядження АРМА ускладнюють виконання рішення суду, жодним чином не обґрунтував яким чином вказані обставини перешкоджають йому виконати рішення суду шляхом розроблення планів, порядків та алгоритмів, встановлення обмежень та приписів, що спрямовані на вирішення проблемних питань та подолання кризової ситуації щодо даного об`єкта будівництва.

Інших підстав, які б свідчили про неправомірність оскаржуваної постанови та наявність підстав для її скасування позивачем не зазначено та, як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції, не встановлено.

У контексті наведеного, колегія суддів вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до частини першої статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, колегія суддів зауважує, що з аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 24.12.2020 ВП №63684646 та скасування вказаної постанови відсутні, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63684646, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 9 частини першої, частини другої, третьої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

За приписами статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Таким чином, однією із підстав для винесення відповідачем постанови про закінчення виконавчого провадження та застосування наслідків його закінчення є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у даному випадку постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.01.2021 у справі №640/17011/19.

Враховуючи встановлені обставини по справі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником рішення суду не виконано, а тому і відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.05.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Коротких А.Ю.

Пилипенко О.Є.