Справа № 215/2835/21
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

09 вересня 2021 року Справа № 215/2835/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання протиправною бездіяльності, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду на підставі ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2021 року надійшли матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, в якому просить суд:

- визнання протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за результатами розгляду заяви від 26.10.2020 року вх.1386 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у порушенні встановленого порядку ст.ст.3, 22, 144 Конституції України та зобов`язання прийняти рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України;

- визнання протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за результатами розгляду заяви від 26.10.2020 року вх.1386 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у порушенні встановленого порядку ст.1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та встановлення наявності у нього компетенції (повноважень);

- визнання протиправної бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради за результатами розгляду заяви від 26.10.2020 року вх.1386 у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, яка виявилась у відмові забезпечити для ОСОБА_1 рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму до правової позиції ст.ст.1, 3, 8, 9, 21, 22, 46, 48, 92 Конституції України, тобто не нижче 2102 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:

1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);

3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;

4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);

6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, разом з позовом ОСОБА_1 надав клопотання про поновлення строку для звернення до суду, з приводу чого суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є заява (запит) ОСОБА_1 від 26.10.2020 року вх.1386.

При цьому, позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом, предметом розгляду якого також була заява від 26.10.2020 року, та який ухвалою суду від 17.03.2021 року повернутий ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.4 ст. 169 КАС України, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Разом з тим, ОСОБА_1 повторно звернувся з даним позовом до суду лише у травні 2021 року, що підтверджується відбитком штемпеля вхідної кореспонденції.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду із позовною заявою про оскарження бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.10.2020 року.

Щодо посилання позивача, як на підставу для поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, а саме, на те, що він 24.04.2021 року отримав ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 17.03.2021 року у справі № 215/7273/20 (суддя Голобутовський Р.З.), то суд не бере це до уваги, оскільки таким чином ОСОБА_1 реалізував своє право на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суд звертає увагу на те, що повернення позовної заяви позивачу не може бути визнано судом поважною причиною пропуску строку для звернення до адміністративного суду, оскільки таке повернення сталося внаслідок того, що саме позивачем було не належним чином оформлено та подано позовну заяву разом з відповідними доказами, а не з об`єктивних та поважних причин.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку для звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім того, суд зазначає, що ст. 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини № 3477-IV від 23.02.2006 року, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини Чуйкіна проти України ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що стаття 6 Конвенції втілює право на суд, в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі Голдер проти Сполученого Королівства (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18).

Разом з тим, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, яке може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 року у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства, (п. 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України встановлено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повернути ОСОБА_1 позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради про визнання протиправною бездіяльності повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені ст. 295 КАС України.

Суддя І.О. Лозицька