Справа № 160/6623/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-06-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року Справа № 160/6623/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від`ємного значення податку на додану вартість, що включається до складу наступного податкового періоду за червень 2020 року - 1 108 064,06 гривень.
Не погоджуючись з такими висновками ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» було подано заперечення на Акт перевірки, за результатами розгляду яких ГУ ДПС в Дніпропетровській області було відмовлено у задоволенні цих заперечень позивача на акт перевірки.
У подальшому, не погоджуючись зі змістом ППР ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» було подано скаргу до Державної податкової служби України, за результатами розгляду якої податковим органом було прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» №5178/6/99-00-06-01-05-06 від 05.03.2021 року.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі ПК України).
В силу п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Відповідно до п. п. 78.1.8 п. 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Відповідно до п. 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно п. 78.5 статті 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з податку на додану вартість з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Приписами підпункту "а" пункту 198.5 статті 198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків у інших платників товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 ПК) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).
Між тим, згідно приписів пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Відповідно до п. 120-1.2 статті 120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.
Відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, після спливу 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної в такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.
У разі реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної, зазначених в абзаці першому цього пункту, протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання платником податку податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції, передбачені абзацом другим цього пункту та пунктом 120-1.1 цієї статті, не застосовуються.
У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджені первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Судом встановлено, що ТОВ "Весташляхбуд" є юридичною особою, зареєстрованою в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Позивач, як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Основний вид діяльності ТОВ "Весташляхбуд" є 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний); також зокрема: 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 71.11 Діяльність у сфері архітектури; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.12 Будівництво залізниць і метрополітену; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у. діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля фруктами й овочами; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками.
Як вбачається з акту, підставою для прийняття оскаржуваного ППР є висновки ГУ ДПС про те, що господарські операції здійснені між ТОВ та його контрагентами, а саме з ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК», на думку податкового органу є нереальними.
Щодо взаємовідносин ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» з ТОВ «ТД МБК», суд зазначає про таке.
Встановлено, що 20 січня 2020 року між ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» (надалі - покупець) та ТОВ «ТД МБК» (надалі - постачальник) було укладено договір поставки №20/09.
Згідно п. 1.1. договору №20/09 від 20.01.2020 постачальник зобов`язується в порядку, строки та на умовах, визначених у специфікаціях, передати у власність покупцеві товар: відсів, щебінь 5x10 мм, щебінь 10х20мм, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, прийняти і оплатити його вартість.
Відповідно до п. 3.1. договору №20/09 від 20.01.2020 вартість договору дорівнює загальній вартості товару, поставленого постачальником покупцю. В загальну вартість, що зазначена у п. 3.1. цього Договору, включена вартість тари, упаковки та маркування товару. У випадку транспортування товару силами постачальника, покупець додатково сплачує постачальнику вартість послуг з транспортування. Вартість послуг з транспортування узгоджуєтеся підписанням акту прийому- передачі наданих послуг.
Відповідно до специфікації №1 та специфікації №2 до договору №20/09 від 20.01.2020 року постачальник зобов`язаний поставити відсів, щебінь 5-10, щебінь 10-20 та надати транспортні послуги.
На виконання умов укладеного договору ТОВ «ТД МБК» поставило ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» товар відповідно до видаткових накладних №590 від 12.06.2020 року, №591 від 15.06.2020 року, №592 від 19.06.2020 року та надало послуги з транспортування товару на підставі актів №506 від 18.05.2020 року, №507 від 25.05.2020 року, №508 від 29.05.2020 року, №595 від №597 від 19.06,2020 року.
На вищевказані господарські операції з продажу та транспортування товару складались виписувались товарно-транспортні накладні, скріплені печатками та підписами сторін.
Транспортування товару здійснювалось на умовах DDP, згідно правил Інкторемс -2010, тобто, за рахунок постачальника до складу покупця - ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД».
Умови поставки DDP означають, що договірна ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного та імпортного оформлення цього товару з оплатою експортних і імпортних мит, всіх зборів і вартості доставки (фрахту) до пункту призначення. Встановлено, що отриманий товар було використано ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» в господарській діяльності шляхом використання для виготовлення асфальтобетонної суміші задля подальшого виконання робіт з поточного та капітального ремонту автомобільних доріг.
Згідно листа ТОВ «ТД МБК» від 16.12.2020 року, встановлено, що ТОВ «ТД МБК» для виконання умов Договору №20/09 від 20.01.2020 року не володіє достатніми основними засобами для транспортування товару, у зв`язку із чим ТОВ «ТД МБК» було уклало договір №12/02/20 від 10.02.2020 про надання послуг з ТОВ «ВАЙТ».
Згідно умов договору №12/02/20 від 10.02.2020 ТОВ «ВАЙТ» (виконавець) надає за плату послуги ТОВ «ТД МБК». На виконання вказаного договору проводились взаєморозрахунки та підписувались акти виконаних робіт.
Таким чином, ТОВ «ТД МБК» надавало послуги позивачу з транспортування товару силами ТОВ «ВАЙТ» на підставі договору №12/02/20 від 10.02.2020 року виступаючи експедитором.
Згідно Наказу №363 від 14.10.1997 року Мінтрансу України про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Наказ №363) перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Згідно п. 11.1 Наказу №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
У цьому випадку, ТОВ «ТД МБК» виступав вантажовідправником та експедитором, що відображено в ТТН, що також досліджувались під час перевірки.
Висновки податкового органу, про відсутність у ТОВ «ТД МБК» у власності чи оренді транспортних засобів, що унеможливлює надання послуг, є безпідставними та не гарантуються на положеннях чинного законодавства.
Щодо взаємовідносини ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» з ТОВ «ГРАНДБУД-КР».
Судом встановлено, що 02 березня 2020 року між ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» (надалі - покупець) та ТОВ «ГРАНДБУД-КР» (надалі - постачальник) було укладено договір поставки №5-Т.
Відповідно до п. 1.1. Договору №5-Т від 02.03.2020 року постачальник зобов`язується поставити покупцеві бітум згідно специфікації.
Відповідно до п. 2.1. Договору №5-Т від 02.03.2020 року постачальник поставляє продукцію на склад покупця: м. Кривий Ріг, вул. Урожайна, 1.
Постачання товару здійснювалось за рахунок ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та силами автопідприємств, залученими вказаним підприємством, на склад ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД».
Факт постачання товару підтверджується видатковими накладними №489 від 04.06.2020, №530 від 05.06.2020, 531 від 08.06.2020, №532 від 10.06.2020, №533 від 11.06.2020, №534 від 12.06.2020, №535 від 12.06.2020, №536 від 12.06.2020, №537 від 14.06.2020, №582 від 16.06.2020, №583 від 17.06.2020, №584 від 18.06.2020, 585 від 23.06.2020, №586 від 25.06.2020, №588 від 30.06.2020
Згідно матеріалів справи, податковим органом, під час проведення перевірки було встановлено, що ТОВ «ГРАНДБУД-КР» реалізовано на користь ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» бітум модифікований БМКА 40/60-59 в кількості 387,32 т. на загальну суму 8 923 852,80 грн.
Реалізований ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» товар було придбано ТОВ«ТД МБК» (код 43112917).
Проте, згідно відомостей Акту перевірки ГУ ДПС в Дніпропетровській області дійшли висновку, що реалізація бітуму модифікованого БМКА 40/60-59 в кількості 387,32 т. на загальну суму 8 923 852,80 грн. не могла бути здійснена ТОВ «ГРАНДБУД-КР» позивачу, з огляду на відсутність доказів придбання вказаного товару ТОВ «ГРАНДБУД-КР» у ТОВ «ТД МБК».
Однак, з такими висновками податкового органу, суд не погоджується з огляду на таке.
Так, згідно матеріалів справи, ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» у період з 01.05.2020 по 31.07.2020 виконувало роботи з поточного та капітального ремонту автомобільних доріг на суму 173 747 144,29 грн., що підтверджується реєстром виконаних робіт від 20.04.2021 року.
Згідно пояснень товариства, для виконання робіт з ремонту автомобільних доріг ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» використовує асфальтобетонну суміш, яку виготовляє на власних основних засобах.
Так, для виготовлення однієї тони асфальтобетонної суміші згідно підбору №1 ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» використовує 0,215 т щебню гранітного фр. 10-20 мм; 0,168 т щебню гранітного фр. 5-10 мм; 6,477 т піску фр. 0-5 мм; 0,075 т мінерального порошку МП-1: 0,065 т бітуму модифікованого БМКА 40/60-59.
Слід вказати, що виключним постачальником бітуму модифікованого БМКА 40/60-59 в період, відображений в Акті перевірки був тільки ТОВ «ГРАНДБУД-КР».
Інших постачальників бітуму модифікованого на адресу позивача не було, що також підтверджується самим податковим органом шляхом формування таблиці в Додатку №1 до Акту перевірки.
При цьому, Актом перевірки не встановлено порушень з боку ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» при формуванні своїх податкових зобов`язань.
Тобто, слід вказати, що відповідач не заперечує використання ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» бітуму модифікованого БМКА 40/60-591 в своїй господарській діяльності, що само по собі суперечить виявленим порушенням в Акті перевірки.
Суд зазначає, що аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженості дій між ними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові КАС ВС від 16.04.2019 у справі № 804/6909/17.
Таким чином, податковий орган під час прийняття оскаржуваного рішення, мав врахувати, чи містять господарські операції, визнані Актом перевірки безтоварними, економічну сутність для ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» та чи споживались в подальшій господарській діяльності товари та послуги, поставлені контрагентами.
Проте, Акт перевірки не містить вказаних відомостей.
Податковий орган залишив поза увагою той факт, що товари, придбані у ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК» фактично були використані в господарській діяльності, що підтверджено первинними документами та бухгалтерськими відомостями.
Акт перевірки не містить відомостей про протиправне використання поставлених контрагентами товарів, так само Актом перевірки не вказано про порушення законодавства Т0В «ВЕСТАШЛЯХБУД» відносно контрагентів, шляхом протиправного використання в господарській діяльності фактично не придбаного товару.
Головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом.
Суд зазначає, що договори укладені між ТОВ «ГРАНДБУД-КР», ТОВ «ТД МБК» та позивачем відповідають вимогам чинного законодавства, та у встановленому законом порядку недійсними не визнані.
Натомість, в Акті перевірки не наведено жодного факту, який би свідчив про те, що зміст правочинів з ТОВ «ГРАНДБУД-КР» чи ТОВ «ТД МБК» не відповідає дійсним намірам сторін, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання договорів.
Також необхідно зазначити, що в Акті перевірки відсутнє посилання на рішення суду відносно вказаних контрагентів ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД», яке б набрало законної сили та яке б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»), так само як не надано рішення суду, прийнятого в порядку ст.234 ЦК України щодо фіктивності правочинів, тобто щодо вчинення правочинів без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами.
На момент вчинення та виконання господарських «ВЕСТАШЛЯХБУД», контрагенти позивача, ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК» є належним чином зареєстрованими юридичними особами, які мають право вчиняти господарських операцій з ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК», останні були зареєстрованими платниками податку на додану вартість і мали право виписувати податкові накладні.
Крім того, чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов`язку з перевірки відповідності законодавству установчих документів іншого учасника правовідносин та дотримання ним вимог податкового законодавства.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно положень ст. 20 Податкового кодексу України, органи ДПС не наділені законними повноваженнями щодо визнання правочинів недійсними або нікчемними.
Законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними, нереальними чи фіктивними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.
Не є передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку.
При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу па дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та ного безпосереднім контрагентом.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 27.03.2018 у справі №816/809/17.
Доводи здійснені у Акті перевірки на відомості з ЄРПН ТОВ «ТД МБК», як на докази відсутності у ТОВ «ТД МБК» достатніх залишків для постачання товару ТОВ «ГРАНДБУД-КР» не є належними, оскільки інформація з інформаційно-аналітичних баз податкової є лише результатом службової діяльності працівників податкового органу при виконанні ними своїх службових обов`язків.
Така інформація не створює для платника податків самостійного юридичного наслідку, а тому посилатись на таку інформацію, як на доказ нереальності операцій або як на| доказ фіктивності конкретного платника податків, є неправомірним та не ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Формуючи таку інформацію, контролюючий орган не проводить безпосереднього аналізу первинної документації.
Такий підхід кореспондується з висновками Верховного суду у постанові від Іб.09.2020 по справі № 520/4150/19 та від 13.08.2020р. №520/4829/19.
При цьому, посилання в Акті перевірки на проведену перевірку ТОВ «ТДМБК» і ТОВ «ГРАНДБУД-КР» не є належним доказом з огляду на таке.
Акт перевірки є актом індивідуальної дії виключно для ТОВ «ТД МБК» і ТОВ «ГРАНДБУД-КР».
Тобто, само по собі посилання на акт перевірки ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР» не доводить наявності порушень податкового законодавства вказаних контрагентів.
Окрім цього, в Акті перевірки відсутні посилання на рішення суду, що набрали законної сили, або на вироки в рамках кримінальних проваджень, в яких було б встановлено, що ТОВ «ГРАНДБУД-КР» не мало можливості реалізувати товар на користь ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» або ж ТОВ «ТД МБК» не мало можливості надати послуги з транспортування товарів.
Згідно положень п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення| та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному цього Кодексу, для надсилання' (вручення) податкових повідомлень-рішень.
Тобто, ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР» мають право подати свої заперечення до акту перевірки, на який посилається ГУ ДПС в Дніпропетровській області, в яких може додати додаткові документи та надати пояснення, що спростують висновки контролюючого органу в повному обсязі.
Так, згідно відомостей ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР» скористались належним правом на оскарження скарг до ДПС України на отримані податкові повідомлення-рішення.
Отже, враховуючи той факт, що договори укладені з ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК» не визнано у встановлений законом спосіб нікчемними чи недійсними, окрім цього, відсутні судові рішення які б було прийнято в порядку ст. 55-1 ГК України («Фіктивна діяльність суб`єкта господарювання»), податкові накладні по вказаним господарським операціям зареєстровані в ЄРПН, висновки податково органу щодо взаємовідносин здійснених між ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» та ТОВ «ТД МБК» чи ТОВ «ГРАНДБУД-КР» є передчасними.
Щодо правомірності відображення в податковій декларації з ПДВ за червень 2020 року.
Як зазначено вище, згідно п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з п. 198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п. 198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Відповідно до п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Згідно п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Згідно матеріалів справи, актом перевірки не встановлено розбіжності між сумами податкового кредиту ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» та податковими зобов`язаннями ТОВ «ТД МБК» та ТІЗВ «ГРАНДБУД-КР».
Тобто, ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» задекларувало податкові зобов`язання по операціям з ТОВ «ГРАНДБУД-КР» та ТОВ «ТД МБК» які досліджувались в Акті перевірки в повному обсязі, у зв`язку із чим ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» правомірно відобразив в декларації з податку на додану вартість суми ПК та ПЗ у взаємовідносинах з ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР».
Таким чином, вказані вище доводи податкового органу є передчасними.
Окремо слід вказати, що предметом проведеної перевірки було встановлення дотримання фактів податкового законодавства ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» при декларуванні податку на додану вартість в червні 2020 року.
Згідно ст. 198 ПК України підставою для віднесення сум ПДВ до формування податкового кредиту є зареєстрована в ЄРПН податкова накладна.
Реєстрація ПН проводиться з урахуванням Критеріїв ризиковості платника податку. У випадку, приналежності платника податку до будь-якого з 8 критеріїв ризиковості, реєстрація ПН в ЄРПН зупиняється до моменту подання повідомлення про сутність господарської операції до якого додають первинні документи, що підтверджують проведену господарську операцію, в тому числі ТТН.
У акті перевірки є посилання на ПН, внесені до податкової декларації ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» по взаємовідносинам з ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР».
Слід вказати, що в матеріалах справи міститься податкова накладна №592 від 19.06.2020 щодо надання транспортних послуг з перевезення відсіву ТОВ «ТД МБК».
Реєстрація цієї накладеної була зупинена на підставі п. 1 Критеріїв ризиковості. Проте, на підставі первинних документів, в тому числі ТТН в яких фігурував ТОВ «ТД МБК» як перевізник, в тих самих ТТН в яких фігурували транспорті засобами, якими, як вказує відповідач, ТОВ «ТД МБК» не мав реальної можливості надавати послуги з перевезення вантажу ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД», було прийнято рішення №1860382/43112917 від 21.08.2020 про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН.
Реєстрацію проводила комісія з питань реєстрації в ЄРПН ГУ ДПС в Дніпропетровській області.
Рішення є індивідуальним актом щодо ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» яке породжує правові наслідки у вигляді підтвердження реальності господарської операції та, як наслідок, реєстрації ПН в ЄРПН.

Однак, у подальшому, у Акті перевірки ТОВ «ВЕСТАШЛЯХБУД» ГУ ДПС в Дніпропетровській області вказує, що за ПН №592 здійснювалось нереальне перевезення вантажу.

Отже, вказані рішення податкового органу суперечать одне одному.

Таким чином, Акт перевірки містить розбіжності з рішеннями комісії з питань реєстрації в ЄРПН ГУ ДПС в Дніпропетровській області, що спростовує висновки викладені в акті перевірки, щодо нереальності проведених операцій з перевезення вантажу.

Аналогічна ситуація склалась з іншими ПН, а саме №694 від 01.07.2020, №696 від 01.07.2020,№ 700 від 03.07.2020 року.

Таким чином, враховуючи розбіжності між відомостями, викладеними в Акті перевірки та рішеннями комісії з питань реєстрації в ЄРПН ГУ ДПС в Дніпропетровській області, керуючись принципом правомірності рішень платника податків, контролюючий орган передчасно дійшов висновку про сумнівність господарських операцій з ТОВ «ТД МБК» та ТОВ «ГРАНДБУД-КР».

Враховуючи вищевикладене податкове повідомлення-рішення від 11.11.2020 № є безпідставним, ухваленим на підставі передчасних висновків Акту перевірки, а отже таким, що підлягає скасуванню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги наведене вище, суд доходить висновку про те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення № від 11.11.2020 року, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без дотримання процедури винесення вимоги.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 11.11.2020 року є таким, що підлягає скасуванню судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 16620,96 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №876 від 20.04.2021 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 16620,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" (50045, м.Кривий Ріг, вул. Урожайна, 1, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.11.2020 року за №.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ- 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Весташляхбуд" (код ЄДРПОУ - 31933268) судовий збір у розмірі 16620,96 гривень.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона