Справа № 400/5753/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 р. Категорія 111030300м.ОдесаСправа № 400/5753/20
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

час і місце ухвалення: 16:13:08, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування вимоги від 27.10.2020 № 4323-13, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування податкову вимогу № 4323-13 від 27.10.2020, мотивуючи його тим, що у позивача відсутній податковий борг з податку на додану вартість. Позивач не був повідомлений про проведення відповідачем перевірок щодо правомірності нарахування та сплати податку на додану вартість. Протягом 2020 відповідачем не надавались будь-які акти перевірок. Позивач не отримував від відповідача податкових повідомлень-рішень на суму, зазначену у вимозі.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу від 27.10.2020 № 4323-13.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2020 по справі № 400/2841/19 відшкодовано ПДВ за період жовтень-грудень 2014 у розмірі 12486840,12 грн та пені у розмірі 13156052,60 грн, що призвело до виникнення недоїмки станом на 19.10.2020 у розмірі 7615712,43 грн.

Учасники справи сповіщались належним чином про час, дату та місце проведення судового засідання, однак своїм правом на участь в розгляді апеляційної скарги не скористались та у судове засідання не з`явилися, тому судовий розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження згідно ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2020 позивач отримав податкову вимогу № 4323-13 від 27.10.2020, в якій визначено, що станом на 26.10.2020 сума боргу з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ становить 7 615712,43грн.

13.12.2019 Миколаївський окружний адміністративний суд по справі № 400/2841/19 прийняв рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Управління Державної казначейської служби України у Вітовському районі Миколаївської області задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Вітовському районі Миколаївської області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" узгоджену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за жовтень, листопад та грудень 2014 р. в сумі 12486840,12 грн.

07.04.2020 постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 400/2841/19 в частині стягнення пені та розподілу судових витрат змінено та викладено абз. 3 та 4 резолютивної частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 400/2841/19 у наступній редакції:"3. "Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Вітовському районі Миколаївської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ" пеню за період з 10.09.2016 по 10.09.19, яка нарахована на суму заборгованості бюджету в сумі 13 156 062,3 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення пені в період з 11.03.2015 по 09.09.2016 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮКРЕЙНІАН ШУГАР КОМПАНІ - залишити без розгляду. В решті рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року у справі № 400/2841/19 - залишено без змін.

Інтегрована картка платника податку з податку на додану вартість свідчить, що станом на 30.09.2020 у платника податку обліковується переплата в сумі 4871127,69 грн.

07.10.2020 зазначено про відшкодування пені з ПДВ за рішенням суду в сумі 13156062,3 грн. платіжне доручення № 110а, 19.10.2020 відшкодовано на поточний рахунок платника за рішенням суду 12486840,1 грн - платіжне доручення № 135.

Також, 19.10.2020 у картці позивача з`являється запис про недоїмку в сумі 7615712,43грн. та зазначено, що недоїмку збільшено на підставі платіжного доручення № 135.

Не погоджуючись із вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що повернення позивачу суми бюджетного відшкодування на підставі рішення суду призвело до подвійного повернення суми бюджетного відшкодування, не приймається до уваги, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання та повернення позивачу бюджетного відшкодування за рішенням суду не може стати підставою для відображення в ІКПП суми податкового боргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Відповідно до ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку,

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом(14.1.175. ст.14 ПК України).

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня(п.14.1.39 ст.14 ПК України).

Відповідно до ст.54 ПК України платник податків:

- або самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, тому така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

- або контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України № 422 від 07.04.2016 визначені такі терміни, які вживаються в цьому порядку:

- достовірність показників інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у інформаційній системі, показникам первинних документів;

- первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних платежів.

У п.6 Розділ ІII. Облік надходжень сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску передбачено, що облік сум бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється в ІКП за формою згідно з переліком форм ІКП. З метою обліку сум бюджетного відшкодування в ІКП відображаються облікові операції щодо сум, які:

- заявлені платниками до відшкодування згідно із податковою звітністю;

- знаходяться у стадії камеральних/документальних перевірок правомірності заявлених платниками сум до відшкодування;

- зменшені/збільшені за результатами камеральних/документальних перевірок правомірності заявлених платниками сум до відшкодування;

- знаходяться у процедурах адміністративного/судового оскарження платниками повідомлень-рішень органів ДФС про зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ (відмову у відшкодуванні);

- поновлені за результатами адміністративного/судового оскарження платниками повідомлень-рішень органів ДФС про зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ (відмову у відшкодуванні);

- підтверджені до відшкодування за результатами камеральних/документальних перевірок правомірності заявлених платниками сум до відшкодування;

за якими органами ДФС сформований висновок про суми відшкодування ПДВ;

- за якими органами ДФС висновок про суми відшкодування ПДВ переданий до органів Казначейства;

- відшкодовані органами Казначейства на поточні рахунки платників за висновками органів ДФС;

- відшкодовані органами Казначейства на поточні рахунки платників за рішеннями судів.

Суми ПДВ, які підлягають автоматичному відшкодуванню платникам, відображаються в ІКП з використанням окремих облікових операцій.

Після рознесення до ІКП інформації про суму відшкодування ПДВ на рахунок платника або зменшення такої суми за уточненим розрахунком, поданим до раніше поданої звітності, в ІКП платника зменшується залишок бюджетного відшкодування за відповідний звітний (податковий) період, а у разі його недостатності відбувається зменшення позитивного сальдо розрахунків платника з бюджетом в календарній черговості його виникнення, при відсутності позитивного сальдо виникає податковий борг. Зменшення в ІКП сум бюджетного відшкодування ПДВ при погашенні грошових зобов`язань платника податків та пені з ПДВ відбувається у календарній черговості їх виникнення.

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є: обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відтак, чинним законодавством не передбачена можливість не виконувати рішення суду, яке набрало законної сили.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа Брумареску проти Румунії).

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, а саме: рішенням у справі Хорнсбі проти Греції від 19.03.1997 в п.40-41 зазначено, що передбачений статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалось недіючим на шкоду одній із сторін.

В судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що у підприємства відсутня заборгованості зі сплати податку на додану вартість. Надана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2020, яка подана 16.10.2020 свідчить, що сума податкових зобов`язань складає 52819 грн, сума податкового кредиту 223996 грн, тому від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту складає 171177 грн. Також зазначив, що частково сума бюджетного відшкодування за жовтень-грудень 2014 відшкодовувалась відповідачем шляхом надсилання висновку до казначейства та позивачу поверталась сума бюджетного відшкодування. Частина бюджетного відшкодування стосовно, якої відповідач допустив бездіяльність та не направив висновок казначейству стягнута за рішенням суду № 400/2841/19 та повернута позивачу у жовтні 2020.

Апелянт зазначає, що перевірка з підстав визначення позивачу грошового зобов`язання в сумі 7615712,43грн. контролюючим органом не проводилась. Податковий борг утворився, в зв`язку з виконанням рішення суду та сплатою позивачу бюджетного відшкодування, тому виникла подвійна сплата бюджетного відшкодування і утворився податковий борг.

Відповідно до норм Податкового Кодексу України, податкове зобов`язання з податку на додану вартість повинно бути визначено платником податку у декларації з податку на додану вартість, або сума грошового зобов`язання повинна бути нарахована позивачу контролюючим органом, що повинно підтверджуватись податковими повідомленням-рішеннями. Коли сума грошового зобов`язання стає узгодженою та несплаченою платником податків, то це стає сумою податкового боргу, що стає підставою для прийняття вимоги контролюючим органом. Іншого алгоритму виникнення у платника податків податкового боргу відповідно до норм Податкового Кодексу України не передбачено.

Апелянт не довів ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції про наявність у позивача податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 7615712,43 грн, оскільки перевірка позивача стосовно правильності нарахування та сплати ПДВ не проводилась, податкові повідомлення-рішення відповідачем на суму вимоги не приймались. Позивач самостійно в деклараціях суму податкового зобов`язання не визначав, відповідач не надав суду докази виникнення у позивача податкового боргу.

Таким чином, доводи апелянта, що повернення позивачу суми бюджетного відшкодування на підставі рішення суду призвело до подвійного повернення суми бюджетного відшкодування, не приймається судом до уваги, оскільки рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання та повернення позивачу бюджетного відшкодування за рішенням суду не може стати підставою для відображення в ІКПП суми податкового боргу.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області, - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року по справі № 400/5753/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.