Справа № 400/2706/19
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 р. № 400/2706/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю " Гідротехнології", вул. Казарського, 3, к/4, м. Миколаїв, 54007,

про:стягнення податкового боргу в сумі 824234,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Миколаївській області (далі-позивач, ГУ ДПС у Миколаївській області) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Гідротехнології (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в дохід держави податковий борг в сумі 824 234,76 грн з розрахункових рахунків у банках, які обслуговують відповідача.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач має податковий борг, проте всупереч вимогам чинного законодавства він є не погашеним. Зокрема, позивач вказує, що виявив факт заниження відповідачем суми грошового зобов`язання з податку на прибуток, у зв`язку з чим на підставі акта перевірки від 13.10.2017 та з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі № 814/2670/17 відповідач прийняв податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2, яким збільшив суму грошового зобов`язання за податком на прибуток в сумі 341 758 грн та нарахував штрафні (фінансові) санкції в сумі 85 439,50 грн, всього на суму 427 197,50 грн. Також позивач нарахував відповідачу пеню на виявлену ним суму заниження податкового зобов`язання в сумі 492 468,60 грн та пеню у зв`язку з несвоєчасною оплатою суми податкового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2 в сумі 4 853,56 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на необгрунтованість нарахування йому пені в сумі 492 468,60 грн, передчасність стягнення податкового зобов`язання, нарахованого за податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2, та пені в сумі 4 853,56 грн. Зокрема, відповідач зазначає, що підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у редакції з 01.01.2017 не передбачає нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання. На думку відповідача, позивач мав би розпочати нарахування пені лише з 11.03.2019. Аргумент щодо передчасності позовних вимог відповідач обгрунтовує тим, що відповідач не отримував податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2 в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

У відповіді на відзив позивач посилається на застосування пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, відповідно до якого документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Позивач зазначає, що податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2 було направлене відповідачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення за адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Ухвалою від 29.10.2019 суд за клопотанням позивача зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/3481/19.

Ухвалою від 10.06.2020 суд поновив провадження у справі.

Ухвалою від 01.07.2020 суд замінив позивача на Головне управління ДПС у Миколаївській області, зобов`язав позивача надати актуальний розрахунок суми податкового боргу.

Ухвалою від 06.08.2020 суд задовольнив клопотання позивача про відкладення розгляду справи, а також повторно зобов`язав позивача надати актуальний розрахунок сми податкового боргу.

На виконання ухвали від 06.08.2020 позивач подав уточнений розрахунок податкової заборгованості.

На підставі частини дев`ятої статті 205 та статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідач зареєстрований як юридична особа що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Під час проведення документальної планової виїзної перевірки відповідача, в тому числі з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДВ, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 21.12.2016, за результатами якої 13.10.2017 складений акт № 1339/14-29-14-02/35512443, встановлені порушення, зокрема, пункту 44.1 статті44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.4 статті 138, пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2014 рік на суму 377 754 грн.

За результатами перевірки 03.11.2017 ДФС прийняла податкові повідомлення-рішення, в тому числі № 2 про визначення зобов`язань з податку на прибуток за 2014 рік на суму 472 192,5 грн, в т.ч. за основним платежем на суму 377 754 грн та штрафними санкціями - 94 438,5 грн.

Зазначені обставини установлені постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду 14.01.2019 у справі № 814/2670/19 (а. с. 21-23), тому, на підставі частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають доказуванню.

Відповідач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 03.11.2017 № 2 в судовому порядку.

Постановою від 14.01.2019 у справі № 814/2670/19 П`ятий апеляційний адміністративний суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 03.11.2017 № 2 на загальну суму 44 995 грн, в тому числі за основним платежем на суму 35 996 грн та штрафними санкціями на суму 8 999 грн.

На підставі акта перевірки від 13.10.2017 № 1339/14-29-14-02/35512443 (а. с. 16-18) та з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі № 814/2670/17 відповідач прийняв податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2 (а. с. 10-11), яким збільшив відповідачу суму грошового зобов`язання за податком на прибуток в сумі 341 758 грн та нарахував штрафні (фінансові) санкції в сумі 85 439,50 грн, всього на суму 427 197,50 грн.

Податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2 було надіслане відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 631 із зворотними повідомленням, яке повернуте позивачу без вручення із позначкою оператора поштового зв`язку про причину невручення „за закінченням терміну зберігання (а. с. 14-15).

Докази оскарження чи скасування вказаного вище податкового повідомлення - рішення у матеріалах справи відсутні.

Позивач нарахував відповідачу пеню на виявлену ним суму заниження податкового зобов`язання в сумі 492 468,60 грн. Пеня нарахована за весь період заниження суми податквого зобов`язання, що визнається сторонами у справі та підтверджується розрахунком пені (а. с. 13).

Відповідач здійснив часткову оплату податкового зобов`язання, нарахованого податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2 у сумі 193 196,90 грн.

Розрахунком позивача підтверджується, що залишок боргу за цим податковим повідомленням-рішенням становить 234 000, 60 грн (472 197,50 - 193 196,90).

Позивач нарахував відповідачу пеню у зв`язку з несвоєчасною оплатою суми податкового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2 в сумі 4 853,56 грн.

Позивач вживав заходів, передбачених пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, з метою погашення податкового боргу, а саме: відповідачу було надіслано податкову вимогу форми „Ю від 13.03.2019 № 471-50 на суму 919 381,20 грн (основний платіж 341 473,10 грн, штрафні (фінансові) санкції 85 439,50 грн, пеня 492 468,60 грн) рекомендованим поштовим відправленням із повідомленням про вручення, яке було повернуте до ГУ ДПС у Миколаївській області з відміткою оператора поштового зв`язку про підставу повернення - "за закінченням терміну зберігання".

Відповідач оскаржив вимогу від 13.03.2019 № 471-50 в судовому порядку.

Рішенням від 27.01.2020 у справі № 400/3481/19 Миколаївський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував податкову вимогу від 13.03.2019 № 4471-50 в частині визначення податкового боргу у формі нарахування пені на суму 492 468,60 грн.

Постановою від 13.05.2020 у справі № 400/3481/19 П`ятий апеляційний адміністративний суд залишив без змін рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.01.2020.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пункт 36.5 статті 36 Податкового кодексу України встановлює, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обовязку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, 58.1. Контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, згідно з пунктами 42.2, 42.5 якої документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як зазначено вище, податкове повідомлення рішення від 25.01.2019 № 2 було надіслане відповідачу рекомендованим поштовим відправленням № 631 із зворотними повідомленням, яке повернуте позивачу без вручення із позначкою оператора поштового зв`язку про причину невручення „за закінченням терміну зберігання.

Докази оскарження чи скасування вказаного вище податкового повідомлення - рішення у матеріалах справи відсутні.

У зв`язку з цим суд відхиляє аргумент відповідача про передчасність заявлення позовної вимоги із стягнення суми грошового зобов`язання, нарахованого за податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2, та пені в сумі 4 853,56 грн, оскільки зазначене податкове повідомлення-рішення вважається врученим відповідачу та визначене в ньому податкове зобов`язання є узгодженим.

Станом на день розгляду справи податковий борг за податковим повідомленням рішенням від 25.01.2019 № 2 у сумі 234 000,60 грн та пеня в сумі 4 853,56 грн залишається непогашеним. Доказів сплати відповідної заборгованості суду не подано.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як зазначено вище, позивач уживав заходів для стягнення податкового боргу шляхом надсилання відповідачу податкової вимоги від 13.03.2019 № 4741-50, законність якої перевірена в судовому порядку та в частині основного платежу та штрафних (фінаснових) санкцій не скасована.

Згідно з пунктами 95.1 - 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Отже, з рахунків у банках, які обслуговують відповідача, належить стягнути 238 854,16 грн (234 000,60 + 4 853,56).

Щодо заперечень відповідача проти стягнення пені в сумі 492 468,60 грн суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України закріплено поняття пені як суми коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до пункту 111.2 статті 111 Податкового кодексу України, фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Підстави та порядок нарахування пені визначені у статті 129 Податкового кодексу України.

До 2017 року підпункт 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України був викладений в такій редакції: «Після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.»

Тобто наведена редакція пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2017 року, пункт 129.1 викладений в наступній редакції:

« 129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

129.1.2. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження);

129.1.3. при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

129.3. Нарахування пені закінчується:

129.3.1. у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань;

129.4. На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.»

Отже, законодавцем змінено правове регулювання цього питання і передбачено, що пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Тлумачення змісту вказаних норм Податкового кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про те, що нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом та закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що в цьому випадку нарахування пені за правилами підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України здійснюється у випадку пропуску граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України.

Такий правовий висновок щодо застосування пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України викладений в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі № 820/3878/17.

На підставі зазначеного суд дішов висновку, що нарахування пені у спірних правовідносинах за період з 11.03.2015 по 10.03.2019 є протиправним.

Суд бере до уваги, що під час розгляду справи № 400/3481/19 установлена протиправність податкової вимоги Головного управління ДФС у Миколаївській області від 13 березня 2019 року №4471-50 в частині визначення ТОВ «Гідротехнології» податкового боргу з нарахованої пені в сумі 492 468,60 грн.

У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення 492 468,60 грн є необгрунтованими та у їх задоволенні належить відмовити.

Отже, позовні вимоги надежить задовольнити частково.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 12 363,52 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви до адміністративного суду.

Оскільки спір вирішено на користь позивача як субєкта владних повноважень, а також за відсутністю витрат позивача, повязаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати (судовий збір), згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) до Товариства з обмеженою відповідальністю " Гідротехнології" (вул. Казарського, 3, кв. 4, м. Миколаїв, 54007, ідентифікаційний код за ) задовольнити частково.

2. Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують Товариство з обмеженою відповідальністю „Гідротехнології (54007, м. Миколаїв, вул. Казарського, 3, кв. 4, ідентифікаційний код за ) в дохід держави податковий борг в розмірі 238 854,16 грн.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 492 468,60 грн пені відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна