Справа № 520/13171/2020
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

09 вересня 2021 року № 520/13171/2020

Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши у письмовому провадженні в м. Харкові заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області, треті особи Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, в якій просить суд змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 та встановити спосіб виконання вказаного рішення шляхом стягнення з Господарського суду Харківської області (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 8 під`їзд, м. Харків, 61022, ) на користь судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 97460,38 грн., з яких: 16840,77 грн. за квітень 2020 року, 20940,16 грн. за травень 2020 року, 44207 грн. за липень 2020 року, 15472,45 грн. за серпень 2020 року.

Господарський суд Харківської області подав до суду пояснення, в яких зазначив, що не заперечує проти зміни способу і порядку виконання рішення суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 відповідно до тексту заяви. Крім того, Господарським судом Харківської області надано до суду інформацію щодо виконання рішень суду в аналогічних справах.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву ОСОБА_1 в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності прийшов до висновку про задоволення вказаної заяви з наступних підстав.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №520/13171/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Господарського суду Харківської області (61022, м. Харків, майдан Свободи, буд. 5), третя особа Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області (61166, м.Харків, вул.Бакуліна, буд.18) про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Господарського суду Харківської області щодо нарахування та виплати судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 до 27.08.2020 із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою 47320 грн. згідно з частиною 3 статті 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік із змінами та доповненнями, внесеними Законом України № 553-ІХ від 13.04.2020 (в редакції, яка діяла з 18.04.2020 до 27.08.2020). Зобов`язано Господарський суд Харківської області нарахувати та сплатити невиплачену суддівську винагороду судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів у розмірі 97460,38 грн., з яких: 16840,77 грн. за квітень 2020 року, 20940,16 грн. за травень 2020 року, 44207 грн. за липень 2020 року, 15472,45 за серпень 2020 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Звернуто рішення до негайного виконання в частині присудження виплати суддівської винагороди в межах стягнення суми за один місяць.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021 року апеляційну скаргу Державної судової адміністрації України залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року по справі №520/13652/2020 залишено без змін.

На виконання вищезазначеного рішення суду Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.

Як зазначено заявником, Господарський суд Харківської області добровільно виконав рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 в частині, яка підлягала негайному виконанню та здійснив нарахування та виплату недоотриманої суддівської винагороди за квітень 2020 року у розмірі 16840,77 гривень.

Отже, несплачена Господарським судом Харківської області сума за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №520/13171/2020 складає 80619,61 гривень, що підтверджується також довідкою Господарського суду Харківської області.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про добровільне виконання рішення суду про отримання недоотриманої суддівської винагороди.

Листом від 27.07.2021 Господарський суд Харківської області повідомив позивача, що відповідно до ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Отже, відшкодування видатків, пов`язаних із здійсненням судочинства, здійснюється Господарським судом Харківської області виключно за рахунок бюджетних коштів.

Кошторисом на 2021 рік Господарському суду Харківської області затверджено бюджетні асигнування за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів та установ системи правосуддя» КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» виключно для виплати суддівської винагороди у 2021 році, тому на теперішній час відсутні бюджетні асигнування для виконання рішень суду про зобов`язання нарахувати та сплатити недоплачену частину суддівської винагороди за квітень-серпень 2020 року, зокрема і рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №520/13171/2020.

Відповідно до ч.1-3 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Положеннями ч.ч.2 та 3 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України (обов`язковість судових рішень).

Згідно зі ст. 2 Закону України від 05.06.2012 року №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Відповідно до ч.1 ст. 7 вказаного Закону виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Однак, у разі невиконання рішення суду в добровільному порядку існує механізм примусового виконання рішення.

Так, положеннями Закону України «Про виконавче провадження» визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно із до ч.3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення від 15.10.2009 у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України", п. 64).

Також, засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення від 18.12.1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), п. 95).

Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Разом з тим у даній справі суд не здійснює вихід за межі позовних вимог та не вирішує питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизує спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Встановлення такого способу виконання направлено на своєчасне та повне виконання судового рішення, а також відповідає вимогам прямих норм ст. 124 Конституції України.

Судом також враховується, що згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як зазначено заявником, Господарський суд Харківської області добровільно виконав рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 в частині, яка підлягала негайному виконанню та здійснив нарахування та виплату недоотриманої суддівської винагороди за квітень 2020 року у розмірі 16840,77 гривень.

Отже, несплачена Господарським судом Харківської області сума за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі №520/13171/2020 складає 80619,61 гривень, що підтверджується також довідкою Господарського суду Харківської області.

З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність доказів повного виконання Господарським судом Харківської області рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020, суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 в частині зміни способу виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 та встановлення способу виконання вказаного рішення шляхом стягнення з Господарського суду Харківської області нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 80619,61 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 248, ст. 256, ст. 293, ст. 295, ст. 297, ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Харківської області, треті особи Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області, Державна судова адміністрація України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі № 520/13171/2020 та встановити спосіб виконання вказаного рішення шляхом стягнення з Господарського суду Харківської області (м-н Свободи, буд. 5, Держпром, 8 під`їзд, м. Харків, 61022, ) на користь судді Господарського суду Харківської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) нарахованої та невиплаченої суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 80619 (вісімдесят тисяч шістсот дев`ятнадцять) 61 грн.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Бабаєв А.І.