Справа № 120/7662/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2021 р. Справа № 120/7662/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку статті 287 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Третій відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в суд з позовною заявою до Староміського відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - Староміський відділ ДВС, відповідач), в якій просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Мартинюк Наталії Петрівни від 05.02.2021 про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №64388757;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Гавриш Ганни Олександрівни від 18.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65852379.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 05.02.2021 відповідачем прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору, про існування якої ОСОБА_1 не була обізнана. Крім того, спірна постанова прийнята на підставі документа, виданого згідно судового рішення, що не набрало законної сили. В підтвердження наведеної позиції позивач зауважила, що мала намір добровільно виконати судове рішення, але не мала фактичної можливості. Позивач також вказує, що спірна постанова від 18.06.2021 про відкриття виконавчого провадження №65852379 є протиправною, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становить три місяці, тому відповідно строк пред`явлення постанови від 05.02.2021 минув 06.05.2021.

Ухвалою від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України. Витребувано у відповідача та зобов`язано останнього надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №64388757, №65852379. Також встановлено 3-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.08.2021 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 . Зокрема вказав, що державним виконавцем 05.02.2021 на виконання виконавчого листа №127/22455/20 від 26.01.2021 про «Усунути перешкоди ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в користуванні будинком АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_1 допустити працівників Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» до частини домоволодіння та земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 для відновлення газопостачання побутовим споживачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та перенесення запірного крану (відключаючого пристрою) з газопроводу зі стіни частин будинку, належного ОСОБА_1 на частину домоволодіння (земельної ділянки), що належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 », винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та одночасно постанову про стягнення виконавчого збору АСВП № 643888757 керуючись ст.ст. 3, 4, 24,25, 26, 27 ЗУ «Про виконавче провадження» копії якого направлено сторонам.

ОСОБА_1 згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» 10.02.2021 №711 отримала постанову про стягнення виконавчого збору. Таким чином термін на оскарження пропущено, згідно Закону України «Про виконавче провадження».

18.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №127/22455/20 від 26.01.2021 у зв`язку з фактичним виконанням, а постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП 64388757 винесено в окреме виконавче провадження.

18.06.2021 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчого збору АСВП64388757 в окреме провадження який було зареєстровано в автоматизовані системи виконавчих проваджень за №65852379, та направлено адресату. Згідно трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» від 25.06.2021 №700 постанову про відкриття виконавчого провадження з стягнення виконавчого збору АСВП 65852379 вручено адресату 29.06.2021.

Також на виконання вимог ухвали від 10.08.2021 відповідачем також до суду надані копії матеріалів виконавчих проваджень.

Ухвалою від 09.09.2021 замінено відповідача у справі у справі №120/7662/21-а з Староміського відділу державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (, адреса: 21050, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 15А) на Третій відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Відповідно до положень статті 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Водночас дата постановлення рішення у цій справі обумовлена перебуванням головуючого суді у відпустці в період часу з 16.08.2021 по 08.09.2021.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, надавши оцінку заявам по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

05.02.2021 відповідачем відкрито виконавче провадження № 643888757 на виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/22455/20, виданого 03.02.2021 та одночасно винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн., про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

02.03.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про зупинення виконання виконавчого документа №127/22455/20 від 03.02.2021 в межах ВП №64388925, №64394475, №64388757, у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду від 18.12.2020.

05.03.2021 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП №64388757.

Постановою від 21.04.2021 ВП №64388757 поновлено вчинення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №127/22455/20 виданого 03.02.2021.

23.04.2021 державним виконавцем винесено постанову № 643888757 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 1700 грн.

03.06.2021 державним виконавцем винесено постанову № 643888757 про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 3400 грн.

17.06.2021 відповідачем у зв`язку із примусовим виконанням вимог виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/22455/20, виданого 03.02.2021 та згідно акту державного виконавця від 16.06.2021 було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.02.2021, про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021, про накладення штрафу від 23.04.2021, про накладення штрафу від 03.06.2021 не сплачені боржником, пунктом 2 вказаної постанови вирішено вивести вказані рішення в окреме провадження.

За таких обставин, постанова про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 №64388757 була зареєстрована як виконавчий документ.

18.06.2021 відповідачем відкрито виконавче провадження №65852379 з виконання постанови №64388757 від 05.02.2021 та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Не погоджуючись з рішеннями ДВС, зокрема постановою про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 №64388757, постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.06.2021 №65852379 та оспорюючи правомірність їх прийняття, позивач звернулась до суду з вимогами про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в контексті даної спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення

Так, згідно з частиною першою статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 27 Закону № 1404-VІІІ за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В силу частини 7 статті 27 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, оскільки державний виконавець одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Системний аналіз наведених норм доводить, що виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, за виключенням певних випадків. При чому, постанова про стягнення виконавчого збору приймається одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем 05.02.2021 одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №64388757 у сумі 12 000 грн.

В контексті наведеного суд зауважує, що виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження №64388757, не підпадає під випадки, визначені статтею 27 Закону, коли виконавчий збір не стягується.

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому в розумінні положень Закону № 1404-VIII примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №480/3452/19, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Суд зазначає, що виконавчий збір не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду у добровільному порядку. Даний збір є платою за примусове виконання, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру, і підлягає перерахуванню до державного бюджету. Виконавчий збір стягується відповідно до Закону з боржника при відкритті виконавчого провадження, незалежно від добровільного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що інші заходи примусового характеру, передбачені ст. 5 Закону є за своїм змістом відсилочною нормою. Саме статтею 63 Закону визначено, які дії вчиняє державний виконавець при виконанні рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зважаючи на специфіку їх виконання, які за своїм змістом і є заходами примусового характеру.

Зокрема, статтею 75 Закону передбачено відповідальність за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії, або утриматися від їх вчинення, а саме: виконавець накладає штраф, що і є заходом примусового виконання в розумінні вказаного Закону.

Виконавчий збір згідно положень статті 27 Закону стягується як за виконання рішення майнового, так і немайнового характеру.

Більш того положення Закону не ставлять у залежність стягнення виконавчого збору від можливості виконання рішення безпосередньо без участі боржника, виключно діями державного виконавця, а також неможливістю виконати певні дії самостійно позивачем, відповідно доводи позивача у цій частині суд вважає необґрунтованими. Крім цього, ці доводи спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

З цього приводу, суд вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що виконавче провадження відкрито за рішенням суду, яке не набрало законної сили, оскільки дане посилання може матиме місце у якості аргументу лише при розгляді позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №64388757 від 05.02.2021. В контексті даної спірної ситуації, позивачем не оскаржується вказана постанова. За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження на теперішній час є чинною, позивачем - боржником та іншими учасниками виконавчого провадження не оскаржувалась, відповідно виконавче провадження було відкрито та проведено.

З наведених аргументів позовної заяви вбачається, що позивач не обґрунтовує протиправність постанови про стягнення виконавчого збору, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка не є предметом оскарження у даній справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною постанови відповідача від 05.02.2021 про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження №64388757 у сумі 12 000 грн., відповідно про відмову у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про скасування постанови відповідача від 18.06.2021 про відкриття виконавчого провадження № 65852379, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог статті 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова прийнята на виконання постанови відповідача про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 №64388757. В межах виконавчого провадження №64388757 постанова про стягнення виконавчого збору перебувала на виконанні, разом з тим виконавчий збір стягнутий не був та постановою від 17.06.2021 провадження закінчено. Таким чином, 17.06.2021 постанова про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 №64388757 була виділена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання та зареєстрована як виконавчий документ.

За таких обставин, 18.06.2021 відповідачем було відкрито виконавче провадження спірною постановою на виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

З огляду на викладене та з урахуванням відсутності порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови, відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування спірної постанови від 18.06.2021 №65852379, відповідно про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.08.2020 по справі №360/4369/19, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 0340/1792/18.

Визначаючись щодо доводів відповідача про пропуск позивачем 10-денного строку звернення до суду з даним позовом з посиланням на трекінг відправлень АТ "Укрпошта" №711, №700 та позицією щодо отримання позивачем спірних постанов 10.02.2021 та 29.06.2021 відповідно, суд відхиляє останні, з огляду на не надання відповідачем доказів відносно характеру та виду кореспонденції, яка направлялась на адресу позивача, зокрема доказів направлення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 №64388757.

Судом приймаються до уваги, докази отримання спірних рішень органу ДВС саме 29.06.2021, що підтверджується наданою відповідачем копією трекінгу відправлення АТ "Укрпошта" №700.

В свою чергу позовна заява надійшла до суду 13.07.2021 (направлялась на адресу суду 08.07.2021 № поштового відправлення 203), таким чином позивач звернулась до суду в межах 10-денного строку, визначеного законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. Доводи відповідача правомірності вказаної постанови не спростовуються доказами, а відтак підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат зі сплати судового збору немає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Третій відділ Державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, 15А, м.Вінниця, 21050, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.09.2021

Суддя Томчук Андрій Валерійович