Справа № 200/7709/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р. Справа№200/7709/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогами про надання відповіді на певний перелік поставлених запитань. Відповіді на зазначене звернення надано не було, у зв`язку з чим позивач був змушений повторно звернутись до Пенсійного органу з заявою. На вказане звернення відповідачем була надана відповідь, в якій, була надана відповідь не на ті запитання, які містились в його зверненні, не по суті запитань. Викладені обставини змусили позивача в третє звернутись до відповідача з вимогами про надання відповіді на певний перелік поставлених запитань. На вказане звернення була надана відповідь, проте в ній була відсутня інформація стосовно суті поставлених запитань. Вважаючи, що поведінка відповідача носить незаконний та протиправний характер, чим грубо порушені права і законні інтереси позивача, він звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що Пенсійний фонд України здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України. Заява позивача була розглянута в порядку та у строк, встановлені Законом України Про звернення громадян, виходячи із власного розуміння правового регулювання окремих питань, заявлених позивачем у зверненні та надана обґрунтована відповідь. Відтак, твердження позивача щодо неналежного розгляду його звернення не відповідають дійсності та не ґрунтуються на законодавстві.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідь відповідача надана не по суті поставлених запитань, а тому, фактично залишилась без розгляду. Просив задовольнити позовні вимоги викладені в адміністративному позові.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, відповідно до паспорту серії НОМЕР_2 .

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Відповідно до заяви від 28.08.2020, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України, в якій просив: 1) повідомити, чи використовує Пенсійний фонд України у своїй діяльності таке поняття «Доплата до старого розміру пенсії», якщо так, додатково зазначити умови та випадки застосування такого поняття, а також дату, починаючи з якої таке поняття використовується (застосовується); 2) повідомити нормативно правовий акт (із зазначенням певного пункту (статті)), яким передбачено визначення поняття «Доплата до старого розміру пенсії» та умови його застосування; 3) повідомити, чи є складовою пенсії грошова сума зазначена в графі «Доплата до старого розміру пенсії».

Відповідно до заяви від 12.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України, в якій просив: 1) повідомити посаду, П.І.Б. особи, яка є відповідальною за підготовку та направлення відповіді на звернення, що отримане Пенсійним фондом України 01.09.2020.; 2) призначити перевірку стосовно несвоєчасного надання відповіді на письмове звернення, яке отримане Пенсійним фондом України від 01.09.2020. Про результати перевірки повідомити; 3) повідомити, чи використовує Пенсійний фонд України у своїй діяльності таке поняття «Доплата до старого розміру пенсії», якщо так, додатково зазначити умови та випадки застосування такого поняття, а також дату, починаючи з якої таке поняття використовується (застосовується); 4) повідомити нормативно правовий акт (із зазначенням певного пункту (статті)), яким передбачено визначення поняття «Доплата до старого розміру пенсії» та умови його застосування; 5) повідомити, чи є складовою пенсії грошова сума зазначена в графі «Доплата до старого розміру пенсії».

Листом відповідача від 17.02.2021 № 4823-1960/К-03/8-2800/21, позивача було повідомлено, що розглянувши звернення від 12.01.2021, Пенсійний фонд України на звернення від 28.08.2020 надано відповідь листом Пенсійного фонду України від 08.09.2020 № 23908-23694/К-03/8-2800/20 (копія листа додасться).

З наявного в матеріалах справи листа Пенсійний фонд України від 08.09.2020 № 23908-23694/К-03/8-2800/20 вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено про розмір його пенсії, обчислення пенсії, та показники з яких був зроблений перерахунок його пенсії.

Відповідно до заяви від 29.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України, в якій просив з метою досудового врегулювання спору, офіційного з`ясування всіх обставин справи, на підставі: ст.ст. 34, 40 Конституції України, Закону України «Про доступ до публічної інформації», Закону України «Про звернення громадян»: 1)повідомити, чи використовує Пенсійний фонд України у своїй діяльності таке поняття «Доплата до старого розміру пенсії», якщо так, додатково зазначити умови та випадки застосування такого поняття, а також дату, починаючи з якої таке поняття використовується (застосовується); 2)повідомити нормативно правовий акт (із зазначенням певного пункту (статті)), яким передбачено визначення поняття «Доплата до старого розміру пенсії» та умови його застосування: 3)повідомити, чи є складовою пенсії грошова сума зазначена в графі «Доплата до старого розміру пенсії».

З наявного в матеріалах справи листа Пенсійний фонд України від 30.04.2021 № 13917-11333/К-03/8-2800/21 вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено про те, що на звернення від 29.03.2021, Пенсійний фонд України повідомлено, що відповідь на звернення від 28.08.2020 було надано листом Пенсійного фонду України від 08.09.2020 №23908-23694/К-03/8-2800/20. На звернення від 12.01.2021 Пенсійним фондом України листом від 17.02.2021 № 4823-1960/К-03/8-2800/21 було надіслано копію вищевказаного листа від 08.09.2020. Повторно надіслано копію листа Пенсійного фонду України від 08.09.2020 та від 17.02.2021 на звернення від 28.08.2020 та від 12.01.2021.

Суд зауважує, що в межах даного адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості відповідям Пенсійного фонду України на звернення ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам даної справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393) передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У статті 3 Закону № 393, закріплено три форми звернення пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до ст. 4 Закону № 393, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 5 Закону № 393 встановлено вимоги до звернення, зокрема, у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порущеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення № 280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики.

Згідно з пп. 17 п. 4 Положення № 280, Пенсійний фонд України здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України, його територіальних органів, а також підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 8 Закону № 393, не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Статтею 20 Закону передбачено строк розгляду звернень, відповідно до якого звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.

Отже, з вищенаведеного можна зробити висновок, що громадяни України мають право звернутися до Пенсійного фонду України з питань, пов`язаних з діяльністю Пенсійного фонду України та орган повинен надати відповідь по суті порущеного питання, не підлягає розгляду звернення, яке подається повторно від того ж громадянина з одного і того ж питання.

Так, судом встановлено, що фактично, позивач звернувся вперше до відповідача з листом від 28.08.2020.

На зазначене звернення позивачу були надані роз`яснення Пенсійного фонду України від 08.09.2020.

Після цього позивач ще двічі звертався до відповідача, фактично з тими самими питаннями, та Пенсійний орган надав на них відповідь щодо того, що на зазначені запитання були надані роз`яснення в листі від 08.09.2020.

Отже, Пенсійним фондом України була надана ОСОБА_1 загальна відповідь щодо суті поставлених позивачем запитань, в порядку та строки, встановлені Законом України Про звернення громадян, виходячи із власного розуміння правового регулювання окремих питань, заявлених позивачем у зверненні.

На переконання суду, Пенсійним фондом була надана позивачу розгорнута та обґрунтована відповідь. Діючим законодавством не передбачені вимоги щодо змісту та порядку відповіді уповноваженого органу у формі поетапного розтлумачення заявнику законодавства та термінів на поставлені ним запитання.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Суд, в свою чергу зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб

Тобто, обраний (ефективний) спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи вищезазначене, на переконання суду, в даному випадку, оцінюючи дані правовідносини, суд вбачає відсутність з боку відповідача порушення вимог Закону України «Про звернення громадян».

Позивач не погоджується зі змістом наданої відповіді, що водночас не свідчить про порушення відповідачем вимог Закону України Про звернення громадян, звернення вважається розглянутим, якщо розглянуті по суті порушені в ньому питання.

Враховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Крім того, бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов`язків (завдань) згідно із чинним законодавством. Суд зазначає, що при розгляді даної справи, судом вказаних протиправних дій з боку Пенсійного фонду України, які він міг вчинити в противагу до покладених на нього обов`язків, виявлено не було.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій, тому суд відмовляє у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Пенсійного фонду України (; м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 9) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Повний текст рішення складено відповідно до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець