Справа № 160/12481/21
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
1. 23.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про:
- визнання протиправним та скасування рішення від 02.07.2021 № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 .
2. Ухвалою суду від 28.07.2021 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору
3. Ухвалою суду від 06.08.2021 відмовлено у задоволенні зави позивача про забезпечення позову.
4. 26.08.2021 відповідач надав відзив на позов.
5. 30.08.2021 позивач надав відповідь на відзив.
6. Позивач вважає протиправним оскаржуване рішення, оскільки на законних підставах проживає на території України, є законослухняним громадянином. В жодній країні світу не мав проблем та не порушував законів жодної держави, не притягався до відповідальності, а тим паче за весь період перебування на території України я не притягався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності.
7. 28.10.2011 між позивачем та громадянкою України ОСОБА_3 було укладено шлюб, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис в Книзі реєстрації шлюбів за № 1486 від 28.10.2011.
8. Періодично, на законних підставах, позивач отримував посвідки на тимчасове проживання.
9. Для належного оформлення документів від дружини ОСОБА_3 було взято нотаріально посвідчену заяву від 24.02.2014, яка надавала згоду і просила зареєструвати позивача за місцем проживання зад адресою: АДРЕСА_1 .
10. Всі, спроби та намагання в усному порядку з`ясувати причину скасування дозволу на імміграцію в Україну, а також, ознайомитися з документами, що могли слугувати підставою винесення рішення № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 02.07.2021, жодного результату не дало.
11. Лише на адвокатський запит (вих. № 89/07 від 14.07.2021) до ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 22.07.2021 було надано відповідь № 1201.3.1-7688/12.2-21 від 21.07.2021 та вказано, що 01.07.2021 листом від Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України до ГУ ДМС України в Дніпропетровській області надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на гр.Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому зазначено, що згідно Указу Президента № 265/2021 від 24.06.2021 про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», де я внесений до санкційного списку, як суб`єкт підвищеного злочинного впливу, який має, статус «кримінального авторитету» та учасника злочинної групи.
12. Дане твердження не відповідає дійсності, є необґрунтованим та безпідставним, а відповідно жодного доказу таким обставинам не має, таке формулювання здійснено на припущеннях, оскільки позивач в жодній країні світу не порушував законів та не притягався до відповідальності, а тим паче за весь період перебування на території України не притягався до відповідальності, працює разом з дружиною, яка має свій ФОП, має відмінні рекомендації, характеризується лише позитивно і за місцем роботи, і за місцем свого проживання, жодних нарікань з боку сусідів чи будь-кого не мав.
13. Не відповідає дійсності те, що позивач становить загрозу для національної безпеки України, адже позивач не є лідером організованого злочинного угрупування, не має жодного відношення до структур організованої злочинності.
14. Крім того, позивач вважає, що було порушено процедуру розгляду та прийняття оскаржуваного мною рішення № 21 про скасування дозволу імміграцію в Україну від 02.07.2021, оскільки рішення прийняте та оформлене з порушенням та за відсутності законодавчо визначених підстав, а саме: оспорюване рішення не містить обґрунтованих посилань, на докази того, які саме свідомо неправдиві, відомості позивач надавав, чи відомості щодо притягнення до відповідальності, чи задіяно позивача в «підозрілих» злочинних угрупованнях, це є порушенням пункту 1 частини першої статті 12 Закону, підпункту 2.1.9 пункту 2.1 Інструкції № 320, оспорюване рішення не містить підстав та доказів, в порушення вимог підпункту 2.1.9 пункту 2.1 Інструкції № 320, зазначене оспорюване рішення не було направлено позивачу рекомендованим листом (та вручено) протягом п`яти робочих днів з дня його прийняття в порушення вимог пункт 68 Порядку № 321 від 25.04.2018, позивач не був запрошеним до міграційної служби та відповідні пояснення не відбиралися, що є порушенням вимог пунктів 21-25 Порядку № 1983 у редакції постанов Кабінету Міністрів України № 251 від 28.03.2012 та № 321 від 25.04.2018.
15. Також відповідачем не забезпечено право на ознайомлення з документами, які були підставами для прийняття оспорюваного рішення, що є порушенням вимог статті 32 Конституції України, пункту 3 частини другої статті 8, частини шостої статті 16 Закону України «Про захист персональних даних».
16. Оспорюване рішення порушує принцип правової визначеності, оскільки у 2013 році позивачем був отриманий дозвіл на імміграцію в Україну на підставі ретельно перевірених відповідачем документів відповідно до приписів Закону України «Про імміграцію», у 2016 році була видана посвідка на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 26.07.2016, внаслідок чого встановлено факт законності дійсності та чинності поданих документів, що свідчить про те, що Держава Україна підтвердила своє рішення про надання позивачу статусу постійного проживання в Україні та, відповідно, гарантувала права і обов`язки, визначені Конституцією та законами України, такі права і свободи не можуть бути скасовані та звужені згідно до статті 22 Конституції України.
17. В таких діях позивач вбачає перевищення в діях службових осіб своїх повноважень, що свідчить про вчинення ними кримінального діяння, передбаченого статтею 365 КК України, чекаючи від позивача неправомірної вигоди, а тому можливо порушити провадження з цього приводу.
18. Таким чином, необхідно з`ясувати законність вищевказаного подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України та відповідно законність рішення № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну від 02.07.2021, адже жодних відомостей про вчинення мною кримінальних правопорушень ні до, ні після отримання мною посвідки на постійне проживання від 26.07.2016 не було, тому вищевказане рішення № 21 не має юридичної сили та не підлягає виконанню, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вина не буде доведена обвинувальним вироком суду згідно статті 62 Конституції України, окрім того, підставами для скасування дозволу можуть бути винні дії іммігранта у відповідності до пунктів 3, 4 статті 12 Закону України «Про імміграцію», натомість таких дій позивач не вчиняв, тому за таких обставин відповідач порушує законні права та інтереси позивача.
19. Відповідно до пункту 21-23 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
20. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
21. Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
22. Відповідачем не було дотримано встановлену Порядком № 1983 процедуру розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію у повному обсязі, оскільки відсутні докази повідомлення позивача про те, що розглядається питання про скасування дозволу на імміграцію в Україну, та доказів того, що позивача запрошували в ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для надання відповідних пояснень.
23. Позивач вважає, що відповідачем, окрім іншого, не дотримано одного з елементів критерію «необхідності у демократичному суспільстві», а саме - принципу пропорційності, який, в свою чергу, вимагає встановлення балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, що призвело до негативних наслідків для позивача.
24. Відповідач, скасувавши дозвіл на імміграцію, здійснив втручання у права позивача, що захищені статтею 8 Конвенції, за відсутності легітимної мети.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
25. Відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши, що відповідно до матеріалів справи Ленінського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області № 274 від 29.03.2016 встановлено, що громадянин Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець Республіки Азербайджан, Давачі прибув, в Україну у 2016 році з метою постійного проживання з Азербайджанської Республіки.
26. 29.03.2016 громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 звернувся до Ленінського РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС країни в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 статті 4 Закону України «Про імміграцію», оскільки перебуває у шлюбі з громадянкою України, ОСОБА_3 , понад два роки.
27. Згідно пункту 14 Порядку провадження Ленінським РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було направлено відповідні запити відносно громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_5 ОСОБА_2 до регіональних органів СБУ, Укрбюро Інтерполу, Держприкордонслужби.
28. Після проведення визначених імміграційним законодавством перевірок та не виявленням підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, 20.05.2016 громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 було надано дозвіл на імміграцію в Україну серія ІН № 109983, терміном дії «безстроково».
29. 01.07.2021 листом № 8.1/2245-21 від Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України до Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області надійшло подання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 25.06.2021 № 7366/55/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію, посвідки на постійне проживання, примусове повернення, видворення та заборону на в`їзд на територію України.
30. Згідно зазначеного подання, громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», перебуває за № 301, документований ГУ ДМС України в Дніпропетровській області посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_1 від 26.07.2016.
31. Відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленою розпорядженням Кабінету міністрів України від 16.09.2020 № 1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки.
32. В структури організованої злочинності найбільшу загрозу становлять особи, які перебувають у статусі підвищеного злочинного впливу, у тому числі у статусу «крадія в законі», а також кримінальні авторитети лідери організованих злочинних угрупувань.
33. Вказані особи, перебуваючи на території України та за її межами, створюють стійкі організовані групи та злочинні організації, встановлюють корумповані зв`язки з представниками органів державної влади та місцевого самоврядування, судових та правоохоронних органів держави-агресора, проводять розвідувально-підривну діяльність з метою дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширюють вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній, суспільній сферах, а також в умовах виконання покарань.
34. Згідно Указу Президента № 265/2021 від 24.06.2021 про введення в дію рішення Ради національної безпеки та оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» до суб`єктів підвищеного злочинного впливу, який має статус «кримінального авторитету» та учасника злочинної трупи, застосовані санкції, у том числі інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання, відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання, відмова у провадженні строку перебування в Україні, відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребу додаткового захисту, відмова у прийнятті заяви про набуття/прийняття громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про набуття громадянства; припинення громадянства, примусове видворення за межі України).
35. Відповідно до наявної інформації з метою легалізації на території України прибув уродженець Азербайджанської Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має статус «кримінального авторитета» та учасника організованої злочинної групи, яка вчиняє тяжкі та особливо тяжкі злочини на території м. Одеси та Одеської області.
37. Також, громадянина ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірено за відомостями персонально-довідкового обліку єдиній інформаційної системи МВС України відповідно до якої вказаний громадянин на сьогоднішній день не перебуває у статусі підозрюваного або обвинуваченого.
38. Своїми безпосередніми діями громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) створює реальну загрозу національним інтересам, національній безпеці, порушує, пава і свободи людини і громадянина, сприяє дестабілізації суспільно-політичної обстановки в Україні та поширює вплив організованої злочинності на процеси, що відбуваються в економічній, політичній, суспільній сферах.
39. Відповідно до підпункту 1 пункту 64, підпункту 4 пункту 72 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321, посвідка на постійне проживання скасовується у разі скасування дозволу на імміграцію відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про імміграцію», а також вилучається, визнається недійсною та знищується.
40. Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою виконання рішення РНБО від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021 було прийнято рішення Головним управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 02.07.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі вимог пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», а також визнано недійсною посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 26.07.2016 відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання, недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.
41. Відповідач вважає, що рішення від 02.07.2021 № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну було прийнято з урахуванням всіх нормі чинного законодавства та з дослідженням усіх обставин справи та відповідно, підстави для його скасування відсутні.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
42. 28.10.2011 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином Азербайджанської Республіки, та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, зареєстровано шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 .
43. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Азербайджанської Республіки, одержав посвідки на тимчасове проживання: від 28.08.2013 тип РТ № ТР016983 строком дії до 15.08.2014, від 12.02.2016 тип РТ № ТР117624 строком дії до 12.02.2017.
44. Алілі Бахруз одержав 26.07.2016 посвідку на постійне проживання тип НОМЕР_3 .
45. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» відповідно до статті 5 Закону України «Про санкції» Рада національної безпеки і оборони України вирішила підтримати внесені Кабінетом Міністрів України пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), згідно із пунктом 2 застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) до: 1) фізичних осіб згідно з додатком 1; 2) юридичних осіб згідно з додатком 2.
46. У пункті 301 додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» у переліку фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції), зазначено:
- № з/п: 301;
- прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційні дані (дата народження, громадянство), посада/професійна діяльність: ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець Азербайджанської Республіки, громадянин Азербайджанської Республіки;
- вид обмежувального заходу (відповідно до Закону України «Про санкції»):
1) блокування активів тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном;
2) обмеження торговельних операцій;
3) обмеження, часткове чи повне припинення транзиту ресурсів, польотів та перевезень територією України;
4) запобігання виведенню капіталів за межі України;
5) зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань;
6) повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з цим Законом;
7) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави;
8) відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України;
9) інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим цим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебування в Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова в прийнятті заяви про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства; примусове видворення за межі України);
- строк застосування: безстроково.
47. Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідно до статті 107 Конституції України постановлено увести в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».
48. 02.07.2021 Головним Управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято оскаржуване рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну № 21, яким:
- видане громадянину Азербайджанської Республіки Алілі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Азербайджан, Давані, про те, що йому на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію» скасовано дозвіл на імміграцію в Україну;
- видана на підставі дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 26.07.2016 визнана недійсною відповідно до вимог підпункту 1 пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
49. Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-III (далі Закон № 2491-III), відповідно до статті 1 якого:
- імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;
- іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;
- квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року;
- дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
50. Питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити (частина перша статті 2 Закону № 2491-III).
51. Правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 3 Закону № 2491-III).
52. Дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції (частина перша статті 4 Закону № 2491-III).
53. Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України (пункт 1 частини першої статті 4 Закону № 2491-III).
54. Порядок скасування дозволу на імміграцію, виїзду і видворення за межі України врегульовані розділом IV Закону № 2491-III.
55. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:
1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;
2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;
3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;
4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;
5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;
6) в інших випадках, передбачених законами України.
56. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання (частина перша статті 13 Закону № 2491-III).
57. Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення (частина друга статті 13 Закону № 2491-III).
58. Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання (частина третя статті 13 Закону № 2491-III).
59. Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили (частина четверта статті 13 Закону № 2491-III).
60. Згідно із пунктом 1 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі Порядок № 321), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
61. Пунктом 64 Порядку № 321 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:
1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»;
2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;
3) в інших випадках, передбачених законом.
62. Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 65 Порядку № 321).
63. Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття (пункт 66 Порядку № 321).
64. Відповідно до статті 1 Закону України «Про санкції» від 14.08.2014 № 1644-VII (далі Закон № 1644-VII), з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).
65. Пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд Ради національної безпеки та оборони України Верховною Радою України, Президентом України, Кабінетом Міністрів України, Національним банком України, Службою безпеки України (частина перша статті 5 Закону № 1644-VII).
66. Рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання (частина третя статті 5 Закону № 1644-VII).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
67. Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що позивач вважає протиправним оскаржуване рішення у зв`язку із відсутністю підстав для його прийняття та порушенням порядку його прийняття, відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про скасування дозволу на імміграцію в України із посиланням на рішення РНБО України від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021.
68. Суд зазначає, що оскаржуване рішення прийнято із посиланням на пункти 3, 4 статті 12 Закону № 2491-III, відповідно до яких дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
69. Доводи позивача про не притягнення до юридичної відповідальності, не вчинення дій, які визначені у пунктах 3, 4 статті 12 Закону № 2491-III, в розглянутому випадку мають бути проаналізовані у разі оскарження рішення РНБО України від 18.06.2021, введеного в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021.
70. Поряд із цим, предметом заявленого спору не є правомірність застосування обмежувальних заходів (санкцій) відповідно до Закону № 1644-VII, а правомірність прийняття оскаржуваного рішення.
71. Застосовані до позивача безстроково рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021, введеним в дію Указом Президента України № 265/2021 від 24.06.2021, обмежувальні заходи (санкції) передбачають, у тому числі, скасування дозволу на імміграцію.
72. Оскільки Головне Управління Державної міграційної служби України відповідно до статті 19 Конституції України зобов`язано діяти у порядку та спосіб, визначені законами України, а частиною третьою статті 5 Закону № 1644-VII встановлено, що рішення щодо застосування санкцій щодо окремих іноземців набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання, суд зазначає, що відповідач діяв правомірно.
73. Таким чином, прийняте 02.07.2021 відповідачем рішення № 21 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, є правомірним та підстави для його скасування у межах розглянутого спору відсутні.
74. Доводи позивача про порушення порядку прийняття рішення, у тому числі не запрошення позивача для надання пояснень, не повідомлення про розгляд спірного питання, не направлення рішення рекомендованим листом, не є самостійними та достатніми підставами для визнання оскаржуваного рішення протиправним.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
75. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим понесені витрати на сплату судового збору покладаються на позивача.
76. Керуючись статтями 241-248 КАС України, суд, -
78. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба