Справа № 640/6819/21
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6819/21 Суддя першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бєлової Л.В., Єгорової Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Служби безпеки України на прийняте у порядку спрощеного провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Служби безпеки України (далі - Відповідач, СБ України) про:

- визнання протиправними дій СБ України щодо відмови в оформленні документів на підставі заяви про призначення пенсії за вислугу років всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії та направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

- зобов`язання СБ України оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії та направити їх разом із заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу 22 роки до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві згідно із п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ у редакції від 17.02.1998 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо відмови у оформленні на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року щодо призначення пенсії за вислугу років всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії та направленні їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

- зобов`язано Службу безпеки України на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії та направити їх разом з заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу 22 роки до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що уповноважений структурний підрозділ СБ України не вправі вирішувати питання щодо наявності чи відсутності в особи права на призначення пенсії, оскільки відповідною компетенцією наділений територіальний орган Пенсійного фонду України. Відтак, зважаючи на те, що Відповідачем було фактично відмовлено Позивачу в оформленні документів для призначення пенсії, суд першої інстанції, не обговорюючи питання щодо наявності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії, прийшов до висновку про наявність підстав для покладення на СБ України обов`язку з оформлення документів і подання про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки календарна вислуга останнього складає 22 календарних роки замість передбачених указаним законом 24 календарних років та 6 місяців і більше, по-друге, подана ОСОБА_1 заява про призначення пенсії була адресована СБ України, а не Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, що свідчить про те, що заява була подана не за встановленою формою, по-третє, Позивач звернувся до суду із пропуском шестимісячного строку з огляду на те, що його було звільнено 24.06.2020 року.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, останній має право на призначення пенсії за вислугу років, позаяк таке право він набув до внесення у 2011 році змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», по-друге, всупереч доводів апеляційної скарги Позивачем до заяви про підготовку документів для призначення пенсії була додана адресована Головному управлінню Пенсійного фонду України заява встановленого зразка, по-третє, Відповідач, як вірно вказав суд першої інстанції, не наділений правом вирішувати питання щодо наявності у Позивача права на призначення пенсії за вислугу років.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2021 року призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги СБ України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 24.06.1998 року по 24.06.2020 року проходив службу в органах Служби безпеки України.

Наказом Голови Служби безпеки України від 04.06.2020 року № 725-ОС/дск «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262, ОСОБА_1 звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Служби безпеки України виключивши його зі списків особового складу з 24.06.2020 року (а.с. 36). Також у зазначеному наказі вказано про те, що календарна вислуга станом на 24.06.2020 року складає 22 роки.

ОСОБА_1 подано до Служби безпеки України заяву від 20.08.2020 року, в якій викладено прохання прийняти заяву про призначення пенсії до розгляду та оформити всі необхідні документи та своє подання для призначення пенсії за вислугу років (а.с. 27-28). До зазначеної заяви додано заяву про призначення/перерахунок пенсії на ім`я Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 29).

За результатами розгляду вказаної заяви Фінансово-економічним управлінням Служби безпеки України складено лист від 24.09.2020 року № 21/3/2-К-199/5, яким ОСОБА_1 повідомлено про те, що оформлення подання про призначення пенсії за вислугу років згідно з його заявою, з метою направлення його до органу Пенсійного фонду України, не вбачається за можливе, оскільки до Фінансово - економічного управління не надходили документи, передбачені підпунктом 2.1.2 пункту 2 Методичних рекомендацій з питань організації у Службі безпеки України роботи з подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, та членів їх сімей, затверджених наказом Служби безпеки України від 03.04.2007 року № 263, які б підтверджували його право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та містили дані про проходження та звільнення його з військової служби, необхідних для оформлення подання для призначення пенсії (а.с. 37-38).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 (далі - Порядок №3-1), суд першої інстанції прийшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що до компетенції органу, який готує документи щодо призначення пенсії, не належить повноваження з прийняття рішення щодо наявності чи відсутності в особи права на призначення пенсії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ст. 48 Закону заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті.

Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Пунктом 1 Порядку №3-1 передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом 2262-12, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Згідно п. 6 Порядку №3-1 днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дати їх відправлення.

У разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику (посадовій особі уповноваженого структурного підрозділу) роз`яснюється, які документи необхідно надати додатково. При поданні документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою.

Пенсії призначаються у строки, визначені в статті 50 Закону 2262-12.

Приписи п. 12 Порядку №3-1 визначають, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.

У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Відповідно до ст. 49 Закону пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом, який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

У свою чергу, абз. 1 п. 14 Порядку №3-1 передбачено, що орган, що призначає пенсії, розглядає питання про призначення пенсії або про відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При цьому, за правилами п. п. 17-18 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру вирішення питання щодо призначення особі пенсії за вислугу років.

До компетенції уповноваженого структурного підрозділу (у спірному випадку - Фінансово-економічне управління Служби безпеки України) належить прийняття від заявника документів, формування відповідного пакету документів, складання подання та направлення його до територіального управління Пенсійного фонду України для прийняття рішення щодо призначення пенсії за вислугу років. Питання про призначення чи відмову у призначенні пенсії за вислугу років вирішується територіальним органом Пенсійного фонду України лише після отримання від уповноваженого структурного підрозділу передбаченого законодавством пакету документів та подання. При цьому, як вірно підкреслив суд першої інстанції, безпосередньо структурний підрозділ не наділений повноваженнями щодо прийняття рішення з цього питання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що СБ України не було виконано покладеного на нього обов`язку щодо формування та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документів ОСОБА_1 для вирішення питання щодо призначення останньому пенсії за вислугу років із відповідним поданням. Натомість у листі від 24.09.2020 року №21/3/2-К-199/5 Відповідач в якості підстав для відмови в оформленні подання про призначення пенсії за вислугу років посилається виключно на те, що до Фінансово-економічного управління Служби безпеки України не надходили документи, передбачені пп. 2.1.2 п. 2 Методичних рекомендації з питань організації у Службі безпеки України роботи за подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, звільненим з військової служби, та членів їх сімей, затверджених наказом СБ України від 03.04.2007 року №263, тобто документи, які б підтверджували право ОСОБА_1 на пенсію за вислугу років.

Разом з тим, на переконання судової колегії, така відмова в оформленні подання про призначення пенсії не узгоджується із згаданими вище приписами ч. 2 ст. 48 Закону, якою передбачено, що у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. Поряд з цим, доказів, що заявник повідомлявся про необхідність додання до заяви додаткових документів, матеріали справи не містять.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що дії Служби безпеки України щодо відмови у оформленні на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року щодо призначення пенсії за вислугу років всіх необхідних документів і подання про призначення пенсії та направленні їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є протиправними.

Щодо посилання Апелянта на те, що ОСОБА_1 не має права на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону, оскільки його календарна вислуга складає 22 роки, у той час як для осіб, які звільнені у період з 01.10.2019 року по 30.09.2020 року, вислуга має складати 24 календарних роки і 6 місяців, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, як було встановлено раніше, у межах цього спору не вирішується питання щодо наявності чи відсутності у Позивача права на призначення пенсії за вислугу років, оскільки без прийняття відповідного рішення органом Пенсійного фонду України надання оцінки вказаним обставинам є втручанням у дискреційні повноваження останнього.

Також судом апеляційної інстанції відхиляється посилання СБ України в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не звертався до Відповідача із заявою встановленого зразка, адресованої Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві, про призначення пенсії за вислугу років, оскільки, як було вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, до заяви Позивача від 20.08.2020 року була додана заява про призначення/перерахунок пенсії, яка адресована Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві та за своїм змістом відповідає додатку 1 до Порядку №3-1 (а.с. 29).

Судовою колегією враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав Позивача, є зобов`язання СБ України на підставі заяви ОСОБА_1 від 20.08.2020 року оформити всі необхідні документи і подання про призначення пенсії та направити їх разом з заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу 22 роки до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Твердження Апелянта про пропуск Позивачем шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України, колегія суддів вважає помилковим, оскільки із цим позовом ОСОБА_1 звернувся до суду 12.03.2021 року, тобто у межах шестимісячного строку з моменту отримання листа СБ України від 24.09.2020 року №21/3/2-К-199/5, оскільки виникнення спірних правовідносин пов`язане саме з ним, а не з моментом звільнення 24.06.2020 року із служби.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Служби безпеки України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Бєлова

Н.М. Єгорова

Повний текст постанови складено та підписано « 08» вересня 2021 року.