Справа № 420/10731/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10731/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач-1, ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі Відповідач-2, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо зупинення виплати індексації грошового забезпечення з грудня 2015 року по лютий 2018 року;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо встановлення з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) грудень 2015 року;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 щодо встановлення з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) лютий 2015 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (базовий місяць) січень 2008 року;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по 27 серпня 2020 року.

Вимоги адміністративного позову обґрунтовано тим, що під час проходження служби грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось не в повному обсязі, оскільки не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін, яка є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців незалежно від форм власності та виду юридичної особи.

Також, на думку Позивача, Відповідачі мали здійснювати індексацію його грошового забезпечення у період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, застосувавши в якості базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації місяць січень 2008 року, а у період з 01 березня 2018 року по 27 серпня 2020 року має застосовуватись в якості базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації березень 2018 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року;

- визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо встановлення ОСОБА_1 з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) грудень 2015 року;

- визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_2 щодо встановлення ОСОБА_1 з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) лютий 2015 року;

- зобов`язано ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (базовий місяць) січень 2008 року;

- в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає рішення суду першої інстанції таким, що частково винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове рішення в цій частині про їх задоволення.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що предметом спору по даній справі є протиправна бездіяльність Відповідачів щодо не нарахування та не виплатити йому різниці між сумою індексації, виплаченої за лютий 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (щомісячна фіксована сума індексації) за період з 01.03.2018 року по 27.08.2020 року відповідно до приписів абзацу 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року за № 1078 (далі Порядок № 1078). Проте, суд першої інстанції, розглядаючи справу по суті, надав правову оцінку лише діям Відповідачів щодо встановлення Позивачу базового місяця при виплати йому індексації за період з 01.03.2018 року по 27.08.2020 року та правомірності застосування п. 11 Порядку № 1078.

Разом з цим апелянт вказує, що 01.03.2018 року вступила в дію Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Як вбачається з картки особового рахунку Позивача, грошове забезпечення за лютий 2018 року складало 13 618, 40 грн., а за березень 2018 року 14 271, 20 грн. (за виключенням одноразової грошової винагороди за участь в АТО). Тобто, грошовий дохід Позивача збільшився на 652,80 грн.. Так як в лютому 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762, 00 грн., а величина приросту індексу споживчих цін 241, 70%, то відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за лютий рахується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 лютого 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1 762, 00 * 241, 70 / 100), що становить 4 258, 75 грн..

Отже, на переконання скаржника, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4258,75 грн. - 652, 80 грн. = 3 605, 95 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з листопада 1986 року по серпень 2020 року проходив військову службу у Збройних Силах, при цьому з жовтня 2015 року по серпень 2020 року перебував на посаді начальника відділу присвоєння військових звань, нагороджень та обліку особового складу управління персоналу штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_1 ), що підтверджується довідкою про проходження служби (а.с. 18).

Разом з цим, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та брав участь в антитерористичній операції, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 03.09.2015 року (а.с. 17).

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України ОСОБА_2 від 22.08.2020 року за № 247 звільнено ОСОБА_1 з військовою служби у запас на підставі п.п. «Г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с. 19).

27.08.2020 року полковника ОСОБА_1 , начальника відділу присвоєння військових звань, нагороджень та обліку особового складу управління персоналу штабу, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за № 191 від 27.08.2020 року (а.с. 20).

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по серпень 2020 року включно.

Листом № 1/5453 від 06.10.2020 року ВЧ НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 , що у межах наявного фінансового ресурсу Міністерства оборони за грудень 2015 лютий 2018 року фінансування витрат на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не здійснювалось. Водночас, відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України вхідний від 08.08.2017 року № 13700/з та від 08.08.2017 року № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Враховуючи викладене, виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2020 року не проводилась, підстав для її нарахування і виплати за вказаний період немає. Щодо виплати індексації за період з березня 2018 року, то відповідно до встановленого базового місяця, яким є квітень 2018 року, протягом 2018 року лише в грудні 2018 року величина індексу споживчих цін за попередні місяці (наростаючим підсумком) перевищила поріг індексації 103% та сума індексації становила 71 грн. 08 коп., тому, з 01.03.2018 року по 27.08.2020 року було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в повному розмірі (а.с. 34).

Відповідно до виданої ВЧ НОМЕР_2 Довідки щодо виплати індексації ОСОБА_1 за період перебування на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 з 01.10.2015 року по 27.08.2020 року від 22.09.2020 року № 2319, остання нараховувалась та виплачувалась ОСОБА_1 у наступному періоді та розмірі:

- у період з жовтня по грудень 2015 року базовим місяцем встановлено «лютий 2015 року» та виплачено суму індексації: з жовтня по грудень 2015 року 401, 00 грн. включно; з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація не виплачувалась;

- у період з березня 2018 року по серпень 2020 року базовим місяцем встановлено «березень 2018 року» та виплачено суму індексації: з квітня 2018 року по листопад 2018 року індексація не виплачувалась; з грудня 2018 року по лютий 2019 року 71, 08 грн. включно; з березня по червень 2019 року 134, 47 грн. включно; з липня по листопад 2019 року 206, 72 грн. включно; з грудня 2019 року по червень 2020 року 216, 51 грн. включно; у липні 2020 року 226, 29 грн.; у серпні 2020 року 197, 09 грн. (а.с. 33).

Разом з тим, в матеріалах справи є Довідка щодо виплати індексації ОСОБА_1 за період перебування на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 з 01.08.2015 року по 28.02.2019 року № 61/4453, яка видана 27.11.2019 року ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до якої індексація ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась у наступному періоді та розмірі:

- у період з серпня по листопад 2015 року базовим місяцем встановлено «лютий 2015 року» та виплачено суму індексації: у серпні 2015 року 354, 44 грн.; з вересня по листопад 2015 року 401, 00 грн. включно;

- у грудні 2015 року встановлено новий базовий місяць «грудень 2015 року»;

- у період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація не виплачувалась (а.с. 35).

Вважаючи протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо зупинення йому виплати індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року та невірним визначенням Військовими частинами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 базового місяця при обрахунку індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме:

- суд дійшов висновку про протиправність дій ВЧ НОМЕР_1 щодо зупинення виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з січня 2016 року по лютий 2018 року, оскільки ОСОБА_1 має право на виплату індексації грошового забезпечення за цей період. Разом з цим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо зупинення виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у грудні 2015 року, так як останньому було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за цей місяць, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині було відмовлено;

- суд дійшов висновку про протиправність дій ВЧ НОМЕР_1 щодо встановлення з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) грудень 2015 року та дій ВЧ НОМЕР_2 щодо встановлення з грудня 2015 року по лютий 2018 року місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) лютий 2015 року, та з метою належного захисту прав Позивача зобов`язав ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації місяцем обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базовий місяць) січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки у період, який охоплює спірні правовідносини, розмір посадових окладів військовослужбовців був незмінним, а зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливала на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації;

- в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що право на індексацію заробітної плати у ОСОБА_1 виникло лише у грудні 2018 року, оскільки лише у жовтні 2018 року було перевищено поріг індексації в розмірі 103 %, а розмір індексу інфляції опубліковано було лише у листопаді 2018 року. В свою чергу, з грудня 2018 року по серпень 2020 року включно, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена відповідна індексації грошового забезпечення із застосуванням в якості базового місяця при розрахунку березень 2018 року.

В даному випадку, в межах цієї справи, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції саме в частині відмови у задоволенні його позовних вимог.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 308 КАС України предметом перегляду в апеляційному порядку є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 року по 27.08.2020 року.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Так, за приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Як передбачено ст.ст. 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Положеннями ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» обумовлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 року по справі № 825/874/17.

Так, наказом Міністерства оборони України № 90 від 01.03.2018 року «Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України» з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України, установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1-22 до наказу, в результаті чого збільшилися посадові оклади військовослужбовців.

Отже, починаючи з березня 2018 року, базовим місяцем для розрахунку індексації є відповідно березень 2018 року.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Таким чином, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Отже, право на проведення індексації заробітної плати настає, коли індекс споживчих цін перевищує поріг індексації.

Більш того, статтею 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Отже, у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення береться за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.

Виходячи з відкритих джерел, наведеної у мережі інтернет-сайті Міністерства фінансів України: зведеної таблиці індексів інфляції, або, що теж саме, індекс споживчих цін показник, що характеризує зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, колегія суддів вказує, що поріг індексації: - у лютому 2018 року становив 100,9%; у березні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 100 = 102,0%; у квітні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 100 = 102,8%; у травні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,00 х 100 = 102,8%; у червні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,00 х 1,00 х 100 = 102,8%; у липні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,00 х 1,00 х 0,993 х 100 = 102,1%; у серпні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 100 = 102,1%; у вересні 2018 року - 1,009 х 1,011 х 1,008 х 1,00 х 1,00 х 0,993 х 1,00 х 1,019 х 100 = 104,0%.

Таким чином лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, отже у роботодавця виник обов`язок виплачувати індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, то індексацію необхідно було проводити з грудня 2018 року згідно п. 11 Порядку № 1078.

У зв`язку з чим, оскільки за період з березня 2018 року по листопад 2018 року грошове забезпечення ОСОБА_1 індексації не підлягало, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01 березня 2018 року по листопад 2018 року включно.

Отже, починаючи з грудня 2018 року у ВЧ НОМЕР_2 виник обов`язок проводити індексацію грошового забезпечення та виплачувати її.

В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, ВЧ НОМЕР_2 нараховувала та виплачувала ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у період з грудня 2018 року по серпень 2020 року в наступному розмірі: з грудня 2018 року по лютий 2019 року 71, 08 грн. включно; з березня по червень 2019 року 134, 47 грн. включно; з липня по листопад 2019 року 206, 72 грн. включно; з грудня 2019 року по червень 2020 року 216, 51 грн. включно; у липні 2020 року 226, 29 грн.; у серпні 2020 року 197, 09 грн. із застосуванням в якості базового місяця при розрахунку у цей період березень 2018 року, що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_2 щодо виплати індексації ОСОБА_1 за період перебування на грошовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 з 01.10.2015 року по 27.08.2020 року від 22.09.2020 року № 2319 (а.с. 33).

Оскільки з грудня 2018 року по серпень 2020 року включно ОСОБА_1 була нарахована та виплачена індексації грошового забезпечення, тому відсутні підстави для зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з грудня 2018 року по серпень 2020 року включно.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити йому різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 року по 27.08.2020 року, з яким повністю погоджується колегія суддів з наведених вище підстав.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва