Справа № 597/1105/21
Суддя: Дудяк С. В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №597/1105/21
Провадження №2-а/597/13/2021
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

за участі:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тарасенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку визначеному главою одинадцятою параграфом другим кодексу адміністративного судочинства України, з повідомленням (викликом сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач в позовній заяві просить скасувати постанову №14 від 16.07.2021 року т.в.о. військового комісара 4 відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки майора Олега Тарасенка про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП і справу про адміністративне правопорушення закрити.

При цьому позивач покликається на те, що він не згідний з постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП та накладеним стягненням у виді 4250 гривень штрафу, оскільки вважає що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, так як він працює в Заліщицькому РЕМ ВАТ Тернопільобленерго на посаді головного інженера та не являється керівником даного підприємства, тому не уповноважений і не має права застосовувати відносно працівників заходів, щодо їх прибуття до Заліщицького районного ТЦК та СП.

Тому, з мотивів наведених вище, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, просить даний позов задовольнити в повному обсязі, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити.

Ухвалою суду 29.07.2021 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Представник відповідача подав письмовий відзив на позов ОСОБА_1 , в якому просить відмовити у його задоволенні, оскільки позивачу як головному інженеру (на той час в.о. начальника Заліщицького РЕМ) під підпис вручено розпорядження військового комісара, щодо здійснення оповіщення всіх військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у Заліщицькому РЕМ, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення облікових даних та призову на навчальні збори резервістів оперативного резерву. Відповіді від Заліщицького РЕМ у встановлені строки не надійшло, оповіщення не проведено, в результаті чого до Заліщицького РТЦК та СП не прибуло жодного військовозобов`язаного.

Представник відповідача вважає, що своєю бездіяльністю позивач порушив вимоги ст.42 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності, справу про що розглянуто у відповідності з чинним законодавством.

В судовому засіданні представник відповідача позову не визнав, просить відмовити в його задоволенні з мотивів зазначених у відзиві.

Позивач 30.08.2021 року подав письмову відповідь на відзив, у якій зазначає, що оскаржувана постанова не Ґрунтується на законі, його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові відзив на позов та відповідь на відзив, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 16.07.2021 року т.в.о. військового комісара 4 відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки майором Олегом Тарасенком прийнято постанову №14, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 гривень за те, що позивач, якому під підпис вручено розпорядження військового комісара, щодо здійснення оповіщення всіх військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у Заліщицькому РЕМ, про їх виклик до Заліщицького РТЦК та СП для уточнення облікових даних та призову на навчальні збори резервістів оперативного резерву, не здійснив оповіщення, в результаті чого до Заліщицького РТЦК та СП не прибуло жодного військовозобов`язаного, чим порушив вимоги ст.42 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу, Правила військового обліку, затверджені постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 ч.2 КУпАП.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами КАС України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Так, ст.7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до положень ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст.280 КУпАП - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст.252 КУпАП - орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

До такого висновку суд дійшов з врахуванням наведених нижче обставин.

Так, згідно вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ч.1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На обов`язковості застосування судами вказаної правової позиції неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові від 27.06.2019 року у справі №560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду зауважила, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача відповідно до ст.71 ч.2 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року), покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень. Помилковим є висновок про зобов`язання, виключно, скаржника надати докази відсутності порушення ним відповідних норм чи правил, переклавши, тим самим, обов`язок доказування, регламентований ст.71 ч.2 КАС України, з відповідача на позивача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами фактів порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідно до положень ст.42 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ, організацій та закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності та громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, прибуття за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Статею 210-1 ч.2 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що позивач працює в Заліщицькому РЕМ ВАТ Тернопільобленерго і обіймає посаду головного інженера. Заліщицький РЕМ є підрозділом ВАТ Тернопільобленерго без статусу юридичної особи. Позивач не являється керівником даного підприємства, тому не уповноважений і не має права застосовувати відносно працівників заходів щодо їх прибуття до Заліщицького районного ТЦК та СП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимог ст.77 ч.2 КАС України, факти порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.2 КУпАП, є не доведеним.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не надано суду переконливих доказів спростування позовних вимог позивача, позовні вимоги про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими, законними, тому суд дійшов до висновку про їх задоволення.

Згідно ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення №14 від 16.07.2021 року відносно позивача є незаконною і вона підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач не заявляє про відшкодування за рахунок відповідача понесених ним судових витрат по справі та вважає доцільним судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.210-1, 235, 287, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.77, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову №14 від 16.07.2021 року т.в.о. військового комісара 4 відділу Чортківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки майора Олега Тарасенка про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.210-1 ч.2 КУпАП скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 03.09.2021 року.

Суддя
С. В. Дудяк