Справа № 460/1713/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
09 вересня 2021 року Р і в н е №460/1713/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Д.П. Зозуля, розглянувши у письмовому провадженні заяву Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про відстрочення і розстрочення виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1
до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)"
про визнання протиправною та скасування постанови
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суд з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" (далі - ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)", відповідач), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 01.07.2017 про одиночне утримання, стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову начальника Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" від 01 липня 2017 року про одиночне утримання ОСОБА_1 , 1976 року народження. Стягнуто з Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2020 року апеляційну скаргу Державної установи Городищенська виправна колонія (№ 96) залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі № 460/1713/20 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 460/1713/20 в задоволені клопотання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про поновлення строку на касаційне оскарження відмовлено. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної установи «Городищенської виправної колонії (№96)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №460/1713/20.

01 вересня 2021 року відповідач ДУ Городищенська виправна колонія (№96) звернувся в суд із заявою про відстрочення і розстрочення виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі №460/1713/20, в частині стягнення з ДУ "Городищенська виправна колонія (№96)" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп., - на строк до моменту розгляду касаційної скарги відповідача у Касаційному адміністративному суді Верховного Суду.

Заява про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована тим, що ДУ Городищенська виправна колонія (№96) є бюджетною неприбутковою установою, а тому фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, розрахункове - касове обслуговування яких відповідно до Бюджетного кодексу України здійснюється Державною казначейською службою України та лише в межах відкритих асигнувань. ДУ Городищенська виправна колонія (№96) повідомляє, що станом на 01.08.2021 в установі наявна прострочена кредиторська заборгованість за спожиті енергоносії (природний газ). Станом на 11.08.2021 дана заборгованість є непогашеною. Оскільки, у зв`язку із заблокованими рахунками, установа не має змоги завчасно погасити заборгованість. Тому існує необхідність у відстроченні виконання судового рішення.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 03.09.2021 призначено до розгляду в судовому засіданні заяву про відстрочення виконання рішення суду у адміністративній справі № 460/1713/20 на 09.09.2021 о 11:00 год.

В судове засідання 09.09.2021 учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Учасники справи про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв та клопотань не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового розгляду справи (в письмовому провадженні) за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом особи, яке реалізовується в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи до суду з позовом.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватись у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частинами 3, 4 ст. 378 КАС України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згідно частини 5 статті 378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення лише за наявності для цього конкретних підстав та обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, суд повинен враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Наявність матеріального становища може бути враховано судом лише щодо фізичної особи.

Можуть бути судом також враховані надзвичайні події, які впливають на процес виконання судового рішення.

Отже, відстрочка чи розстрочка виконання судового рішення може застосовуватись лише у виняткових випадках, за наявності належних доказів на підтвердження існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Суд враховує, що із матеріалів справи №460/1713/20 та із змісту судових рішень по цій справі видно, що протиправна постанова відповідача ДУ Городищенська виправна колонія (№96) щодо одиночного утримання ОСОБА_1 , 1976 року народження, стала підставою для стягнення моральної шкоди на його користь.

Матеріали адміністративної справи не містять належних доказів того, що відповідачем ДУ Городищенська виправна колонія (№96) протягом періоду із часу набрання рішенням законної сили (08.12.2020) по даний час, тобто в період більше 8 місяців, було вчинено будь-які реальні та ефективні дії щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди.

Таким чином, являються безпідставними доводи відповідача ДУ Городищенська виправна колонія (№96) про необхідність відстрочення виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 року.

Крім цього, суд зазначає, що у заяві про відстрочення виконання судового рішення ДУ Городищенська виправна колонія (№96) просила відстрочити виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15.07.2020 на строк до моменту розгляду касаційної скарги відповідача у Касаційному адміністративному суді Верховного Суду.

Разом з тим, ухвалою Верховного Суду від 07.09.2021 у справі № 460/1713/20 в задоволені клопотання Державної установи «Городищенська виправна колонія (№96)» про поновлення строку на касаційне оскарження відмовлено. Відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної установи «Городищенської виправної колонії (№96)» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 15 липня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №460/1713/20.

Тому, являються безпідставними твердження відповідача про необхідність відстрочення виконання судового рішення до моменту розгляду касаційної скарги відповідача у Касаційному адміністративному суді Верховного Суду.

Суд також враховує, що статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, згідно із статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997р. у справі Горнсбі проти Греції Суд зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

У справі Іммобільяре Саффі проти Італії Європейський суд з прав людини наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Крім того, відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вимог Конвенції (рішення у справі Ромашов проти України).

Таким чином, однозначною є позиція Європейського суду про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України. Обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні чи нематеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні заяви ДУ Городищенська виправна колонія (№96) про відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Державної установи Городищенська виправна колонія (№96) про відстрочення і розстрочення виконання судового рішення в адміністративній справі №460/1713/20 відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 09.09.21

Суддя Д.П. Зозуля