Справа № 560/10607/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Фелонюк Д.Л., розглянувши позовну заяву Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 180600 грн 65 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

При цьому, спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби. Тому до таких спорів належить застосовувати приписи частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України. Тобто, у цьому випадку застосовується місячний строк звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 30.09.2019 у справі №340/685/19, від 24.12.2019 у справі №824/284/19-а, від 29.04.2020 у справі №560/1942/19, від 18.06.2020 у справі № 140/2024/19, від 01.07.2020 у справі №400/1758/19.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частинами 1, 3 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Позивачем разом з позовом подано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду.

Заява мотивована тим, що на дату відрахування відповідача з університету для звернення до суду в порядку цивільного судочинства встановлений трьохрічний строк позовної давності. При цьому зміна юридичної підвідомчості відбулася наприкінці бюджетного року, коли планування кошторису на наступний рік вже завершилося. Як наслідок, були відсутні видатки, що унеможливило звернення з цим позовом. Звертає увагу на те, що відповідач не оскаржував наказ про його відрахування. Також вказує, що тривалі заходи, пов`язані з запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19 призвели до організації роботи позивача в дистанційному режимі, а повсякденна діяльність не відновлена і на час звернення до суду. Зазначає, що 01.03.2021 на адресу університету надійшла постанова Верховного Суду у справі №420/4661/19, відповідно до якої університет є належним позивачем у цій категорії справ.

Надаючи правову оцінку заяві позивача про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити наступне.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню належать лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Водночас, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, згідно з витягом з наказу від 12.11.2018 №293 ОСОБА_1 з 13.11.2018 відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту. Утримано суму у розмірі 180600 грн 65 коп. за період навчання в університеті відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964. Вказану суму внесено до книги обліку нестач університету.

Невідшкодування зазначеної суми в добровільному порядку зумовило звернення з позовом до суду.

Однак, позивач звернувся до суду з позовом лише 12.08.2021, що підтверджується відміткою відділення поштового зв`язку. Тобто з пропуском строку звернення до суду.

При цьому, твердження позивача про те, що раніше ця категорія справ розглядалася за правилами цивільного судочинства не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач не надав доказів того, що він звертався до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат.

Також позивач у позові, зазначав про існування постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16 (у якій Велика Палата відступила від попередньо викладених висновків), але з позовом до суду звернувся лише 12.08.2021.

При цьому підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня, коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства (12.12.2018), позивач до суду не надав.

Разом з тим, посилання позивача на відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку звернення до суд і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Отже, невжиття заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Також, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на запроваджений в Україні карантин. З приводу цього, слід зазначити наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX розділ VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 вказаного Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Надалі Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України викладено в такій редакції:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

З наведених положень слідує, що дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не є безумовною підставою для поновлення процесуальних строків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, в тому числі строку звернення до суду.

При вирішенні питання поважності причин пропуску строку звернення до суду необхідно встановити, що це зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач не вказав яким чином впроваджені карантинні обмеження вплинули на неможливість звернення до суду в місячний строк. Твердження щодо дистанційної роботи та не відновлення у повному обсязі роботи на час звернення до суду свідчать лише про недоліки в організації роботи. Отже, посилання позивача на запроваджений в Україні карантин, як на підставу поновлення строку звернення до суду, є безпідставним.

Таким чином, позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а тому, у цьому випадку, відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску такого строку.

Так, за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з цим позовом у встановлені Кодексом адміністративного судочинства України строки.

Враховуючи викладене, позивач не навів поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав чи законних інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом цього позову є вимога майнового характеру (стягнення 180600 грн 65 коп.). Тому слід сплатити судовий збір в розмірі 2709,01 грн.

Відповідно до платіжного доручення №2383 від 20.07.2021 сплачено 2270,00 грн судового збору. Тобто недоплата становить 439,01 грн (2709,01 грн - 2270,00 грн).

За змістом пункту 2 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема, місце проживання чи перебування відповідача.

В позовній заяві позивач зазначив адресу відповідача: АДРЕСА_1 .

Водночас, відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління ДМС в Хмельницькій області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, позивач не дотримався вказаних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Відповідно до пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом надіслання документів може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом; щодо розрахункового документа, виданого поштовим відділенням, то він є лише доказом надання (оплати) послуг поштового зв`язку, проте він не дає можливості суду перевірити вміст поштового відправлення і не містить повної адреси одержувача.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №820/3003/17 (адміністративне провадження №К/9901/3262/17).

До позовної заяви додано копію фіскального чеку від 02.08.2021, з якого неможливо встановити адресу, на яку відповідачу надіслано поштове відправлення, а також вміст поштового відправлення.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин адміністративний позов належить залишити без руху. Перелічені недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої відповідно до вимог статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказати вичерпний перелік підстав для поновлення такого строку, якщо вони є;

- доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду;

- доказів сплати судового збору в розмірі 439,01 грн;

- позовної заяви з зазначенням адреси місця проживання відповідача;

- доказів надіслання відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення позовної заяви з доданими до неї документами за його місцезнаходженням.

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяД.Л. Фелонюк