Справа № 160/9438/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року Справа № 160/9438/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І.В.,
розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
11.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110160/2021/000139/1 від 14.05.2021 року про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
На думку позивача, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
15.06.2021 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, з тотожними позовними вимогами первісного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9438/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження суддею Юхно І.В. одноособово. Призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 13.07.2021 року.
13.07.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення в інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МК України, п.6 ст.54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірних рішень про коригування митної вартості та картки відмови, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Крім того, відповідачем зазначено про невірне визначення ціни позову позивачем.
13.07.2021 року в підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. За результатами підготовчого судового засідання, з метою забезпечення права позивача для надання відповіді на відзив, судом відкладено розгляд справи на 27.07.2021 року.
23.07.2021 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника. Крім того, позивачем у заяві було вказано, що позовні вимоги він підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.
26.07.2021 року на адресу суду відділенням поштового зв`язку повернуто конверт, який направлявся судом на адресу позивача, з відміткою від 23.07.2021 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується оригіналом конверта, який міститься у матеріалах справи.
27.07.2021 року в підготовче судове засідання з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представник відповідача у підготовчому судового засіданні вказав, що всі наявні у нього докази вже надані, підтримав раніше обрану правову позицію та надав згоду на закриття підготовчого судового засідання, проти призначення справи до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження не заперечував.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 року закрито підготовче провадження у справі №160/9438/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення. Призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України розгляд адміністративної справи мав відбутись до 26.08.2021.
Відповідно до частини 6 статті 120 КАС України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Суд вказує, що 21.08..2021, 22.08.2021, 23.08.2021, 24.08.2021 були вихідні дні, з 25.08.2021 по 08.09.2021 головуючий суддя Юхно І.В. перебувала у відпустці, у зв`язку з чим, розгляд справи відбувся у перший робочий день - 09.09.2021.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності, зареєстровано в якості юридичної особи приватного права 15.02.2013 року.
Видами діяльності за КВЕД є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний); 13.95 Виробництво нетканих текстильних матеріалів і виробів із них, крім одягу; 14.12 Виробництво робочого одягу; 14.19 Виробництво іншого одягу й аксесуарів; 17.22 Виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 32.99 Виробництво іншої продукції, н. в. і. у.
01.06.2030р. було укладено контракт №01-06-2020 на підставі якого продавець (GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD) зобов`язався виготовити та передати у власність покупця товар згідно з Проформою-Інвойсем, а покупець (ТОВ «ПОЛІКС ГРУПП») прийняти та оплатити Товар, найменування, кількість, ціни, терміни оплати і терміни відвантаження вказуються окремо для кожної партії в Проформі-Інвойсах, які є невід`ємною частиною Контракту.
Митна вартість товару визначена із застосуванням основного методу за ціною договору щодо товарів, які імпортуються.
Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості позивачем було подано ЕМД №UA110160/2021/006091, в якій було визначено митну вартість товару за ціною договору 54 100, 22 дол. США (курс 27, 6318)
Для підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення декларантом було надано наступні документи, а саме:
- митну декларацію №UA110160/2021/006091 від 13.05.2021р.;
- контракт №01-06-2020 від 01.06.2020р.;
- пакувальний лист № JS218-10;
- комерційний інвойс JS218-10 та переклад;
- комерційний інвойс JS218-11та переклад;
- коносамент №MRFB21032469;
- прайс-лист від 01.01.21р.
- сертифікати якості 4 екз. та переклади на укр.
- платіжний документ свіфт щодо здійснення предоплати від 15.03.2021р.;
- платіжний документ свіфт щодо здійснення оплати перед відправленням від 16.04.2021р.;
- автотранспортна накладна №754053;
- автотранспортна накладна №754054;
- договір транспортного експедирування №1906/14-1 від 19.06.2014р.;
- додаткова угода №2 до договору транспортного експедирування №1906/14-1 від 19.06.2014р.;
- заявка №14 до договору №1906/14-1 від 19.06.2014р.;
- довідка (калькуляція) про транспортні витрати від 11.05.2021р.;
- рахунок №2105087 від 11.05.2021р. до договору №1906/14-1 від 19.06.2014р.;
- лист №2210 від 27.04.2021р.
14.05.2021р. позивачем було отримано повідомлення від митниці про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості ввезеного товару.
При цьому, у повідомленні митниці зазначено про «ТОВ «Евро Секонд груп» та про митне оформлення товару за ЕМД від 13.05.2021 року №UA110160/2021/006091.
Суд зазначає, що відповідачем допущено описку у назві підприємства та митній декларації.
У відповідь на повідомлення декларантом було надано лист відповідь Китайської митниці з супровідним листом.
- поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за свій власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно частини 10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування у розмірі 445 868, 40 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU, до митного контролю надано договір транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 та додаток до нього, укладений ТОВ «Полікс групп» з ТОВ «Формаг», коносамент від 11.04.2021 №MRFB21032469, рахунок на оплату транспортних послуг від 11.05.2021 №2105087, заявку від 05.03.2021 №14, довідку про транспортні витрати від 11.05.2021 №2431. Відповідно до п.1.1. договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта надати чи організувати надання транспортно-експедиційних послуг. У рахунку від 11.05.2021 №2105087 експедитором ТОВ «Формаг» зазначена вартість морського фрахту за межами митного кордону; ТЕО, автоперевезення п.Одеса-м.Дніпро. Враховуючи із умов транспортного договору та визначення винагороди експедитора, враховуючи маршрут перевезення п.Шекоу Одеса, у рахунку відсутні відомості щодо вартості експедиторських послуг по маршруту п.Шекоу, Китай п.Одеса. Зазначене свідчить про не включення обов`язкової складової митної вартості відповідно до п.10 ст.58 МКУ експедиторські витрати;
- поставка оцінюваного товару заявлена до митного контролю на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно гр.20 МД декларантом заявлені умови поставки FOB-SHEKOU, відповідно реквізитам підприємства нерезидента, місце знаходження його GUANGZHOU. За інформацією мережі Інтернет відстань між п. SHEKOU та м. GUANGZHOU складає 126 км. Відповідно довідці та рахунку виставленого за здійснення умов договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, відсутня графа надання послуг доставлення вантажу до порту;
- додатком №2 до договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 передбачена сплата за надані послуги в термін 10 календарних днів з часу прибуття судна з вантажем в порт призначення. Декларантом до митного оформлення не надавався документ, що підтверджує факт оплати за надані послуги;
- до митного оформлення декларантом наданий прайс-лист виробника товару від 01.01.2021. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прайс-лист компанії GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD, наданий декларантом, має суб`єктивний характер та не відповідає міжнародній практиці.
На підставі встановлених митницею порушень, 14.05.2021р. Дніпровською митницею Держмитслужби було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №110160/2021/000139/1, відповідно до якого було збільшено митну вартість товарів у розмірі 4,66 дол.США/кг. (графа 30), загальна сума відкоригованої суми за поставлений товар склала 106 455,58 дол. США (104 833,69+1611,89).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінюючи рішення про коригуванням митної вартості товару на предмет його відповідності закону, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.1 ст.4 МК України).
Відповідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою , контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.
Приписами ст. 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.4 ст.54 МК України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - 4 ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно ч.1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 ст.55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваним рішенням, митну вартість товару скориговано за результатами проведення перевірки документів, як надані на підтвердження заявленої митної вартості товару у відповідності до ст. 337 МК України.
Так, відносно спірної ЕМД митницею встановлені наступні розбіжності:
- поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за свій власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно частини 10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування у розмірі 445 868, 40 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU, до митного контролю надано договір транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 та додаток до нього, укладений ТОВ «Полікс групп» з ТОВ «Формаг», коносамент від 11.04.2021 №MRFB21032469, рахунок на оплату транспортних послуг від 11.05.2021 №2105087, заявку від 05.03.2021 №14, довідку про транспортні витрати від 11.05.2021 №2431. Відповідно до п.1.1. договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта надати чи організувати надання транспортно-експедиційних послуг. У рахунку від 11.05.2021 №2105087 експедитором ТОВ «Формаг» зазначена вартість морського фрахту за межами митного кордону; ТЕО, автоперевезення п.Одеса-м.Дніпро. Враховуючи із умов транспортного договору та визначення винагороди експедитора, враховуючи маршрут перевезення п.Шекоу Одеса, у рахунку відсутні відомості щодо вартості експедиторських послуг по маршруту п.Шекоу, Китай п.Одеса. Зазначене свідчить про не включення обов`язкової складової митної вартості відповідно до п.10 ст.58 МКУ експедиторські витрати;
- поставка оцінюваного товару заявлена до митного контролю на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно гр.20 МД декларантом заявлені умови поставки FOB-SHEKOU, відповідно реквізитам підприємства нерезидента, місце знаходження його GUANGZHOU. За інформацією мережі Інтернет відстань між п. SHEKOU та м. GUANGZHOU складає 126 км. Відповідно довідці та рахунку виставленого за здійснення умов договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, відсутня графа надання послуг доставлення вантажу до порту;
- додатком №2 до договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 передбачена сплата за надані послуги в термін 10 календарних днів з часу прибуття судна з вантажем в порт призначення. Декларантом до митного оформлення не надавався документ, що підтверджує факт оплати за надані послуги;
- до митного оформлення декларантом наданий прайс-лист виробника товару від 01.01.2021. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прайс-лист компанії GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD, наданий декларантом, має суб`єктивний характер та не відповідає міжнародній практиці.
Відповідно до п.1.2. контракту №01-06-20 від 01.06.2020р. контракт виконується окремими партіями. Найменування, кількість, ціни, терміни оплати і терміни відвантаження Товару вказуються окремо для кожної партії в проформі-інвойсі до даного контракту. Проформа-інвойс є невід`ємною частиною контракту.
З метою підтвердження оплати, до митного оформлення декларантом надані SWIFTи від 15.03.2021р.
Діючим законодавством України та міжнародним законодавством не забороняється здійснювати оплату кількох партій товарів одним платіжним документом, як в даному випадку. Порядок проведення розрахунків здійснюється на власний розсуд платника грошових коштів, тобто підприємства позивача.
Оскільки товар, який поставляється є ваговий, то відповідно вартість та вага товару різняться у комерційному інвойсі та у проформі-інвойсі.
У комерційних інвойсах зазначається реальна вага та вартість навантаженого товару на транспортний засіб в порту відправлення.
16 квітня 2021р. позивачем здійснено остаточний розрахунок за товар на підставі розрахунку:
Загальна сума по 2м інвойсам 37 964, 16 дол.США.
Таким чином, позивачем в повному обсязі було оплачено поставлені партії товару, докази оплати було надано митному органу для підтвердження митної вартості.
Стосовно твердження митниці про те, що поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за свій власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно частини 10 ст.58 МКУ, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Згідно частини 2 статті 53 МКУ, документами, що підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування у розмірі 445 868, 40 грн. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU, до митного контролю надано договір транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 та додаток до нього, укладений ТОВ «Полікс групп» з ТОВ «Формаг», коносамент від 11.04.2021 №MRFB21032469, рахунок на оплату транспортних послуг від 11.05.2021 №2105087, заявку від 05.03.2021 №14, довідку про транспортні витрати від 11.05.2021 №2431. Відповідно до п.1.1. договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, експедитор зобов`язується за плату та за рахунок клієнта надати чи організувати надання транспортно-експедиційних послуг. У рахунку від 11.05.2021 №2105087 експедитором ТОВ «Формаг» зазначена вартість морського фрахту за межами митного кордону; ТЕО, автоперевезення п.Одеса-м.Дніпро. Враховуючи із умов транспортного договору та визначення винагороди експедитора, враховуючи маршрут перевезення п.Шекоу Одеса, у рахунку відсутні відомості щодо вартості експедиторських послуг по маршруту п.Шекоу, Китай п.Одеса. Зазначене свідчить про не включення обов`язкової складової митної вартості відповідно до п.10 ст.58 МКУ експедиторські витрати, суд зазначає наступне.
Поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.06.2020р. № 01-06-2020 між GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП», здійснювалася на умовах FOB-SHEKOU (Китай).
Згідно правил Інкотермс 2010 термін FOB означає, що продавець зобов`язаний доставити товар в порт та здійснити навантаження на вказане покупцем судно. Витрати на доставку товару на борт судна покладаються на продавця. Експортне митне оформлення покладається на продавця.
У свою чергу, покупець повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити вартість перевезення від пункту відправлення до пункту призначення.
На виконання наведених вимог ТОВ «ПОЛІКС ГРУПП» було укладено договір транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1.
05.03.2021р. було складено заявку №14 до договору. Слід зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору транспортного експедирування. У заявці зазначено повний маршрут перевезення, найменування вантажовідправника GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD, номери інвойсів, номер коносамента.
Більше того, суд звертає увагу суду, що сама по собі заявка на транспортне перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість перевезення товару, а є лише передумовою виконання взятих на себе експедитором зобов`язань та ніяк не впливає на визначення митної вартості товарів.
Як вбачається з митної декларації №UA110160/2021/006157 позивач додатково у митну вартість придбаного товару включив морський фрахт 445 868, 40 грн., що підтверджуються довідкою про транспортування, яка надавалась митному органу під час здійснення митного оформлення.
У довідці (калькуляції) про транспортні витрати чітко зазначено, що згідно рахунку №2105087 від 11.05.2021 по договору транспортного експедирування №1906/14-1 від 19.06.2014р. вартість перевезення вантажу (морський фрахт) в контейнерах CSNU6825246, OOCU7982894 згідно коносаменту MRFB21032469, що прямує за маршрутом п.Шекоу, Китай п.Одеса, Україна становить 445 868, 40 грн., ПДВ 0. Вартість вантажно-розвантажувальних робіт, транспортно-експедиторського обслуговування, автоперевезення за маршрутом п.Одеса м.Дніпро становить 48 309,53 грн., ПДВ 9661,906 грн.
Калькуляція транспортних витрат надається, якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу (у даному випадку перевезення здійснюється без використання власного транспортного засобу).
Згідно п. 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
З аналізу наведених норм, позивач зазначає, що законодавством не вичерпано перелік документів, якими можуть бути підтверджені транспортні витрати, відтак, довідка про транспортування є належним доказом понесених позивачем витрат на транспортування.
Крім того, суд зазначає, що вказана довідка у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" детально відображає шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Таким чином, позивачем в повному обсязі підтверджені витрати на транспортування.
Стосовно твердження митниці щодо того, що поставка оцінюваного товару заявлена до митного контролю на комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай). Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених комерційних умовах поставки FOB-SHEKOU (Китай) покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення. Згідно гр.20 МД декларантом заявлені умови поставки FOB-SHEKOU, відповідно реквізитам підприємства нерезидента, місце знаходження його GUANGZHOU. За інформацією мережі Інтернет відстань між п. SHEKOU та м. GUANGZHOU складає 126 км. Відповідно довідці та рахунку виставленого за здійснення умов договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1, відсутня графа надання послуг доставлення вантажу до порту, суд зазначає наступне.
Поставка товару заявлена до митного оформлення на підставі зовнішньоекономічного контракту від 01.06.2020р. № 01-06-2020 між GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП», здійснювалася на умовах FOB-SHEKOU (Китай).
Згідно правил Інкотермс 2010 термін FOB означає, що продавець зобов`язаний доставити товар в порт та здійснити навантаження на вказане покупцем судно. Витрати на доставку товару на борт судна покладаються на продавця. Експортне митне оформлення покладається на продавця.
ФРАНКО-БОРТ (... назва порту відвантаження), тобто порт відвантаження SHEKOU (Китай). Термін "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір
перевезення товару від названого порту відвантаження, а саме від порту SHEKOU (Китай).
Отже, на підставі вищевикладеного доставлення до порту призначення SHEKOU (Китай) це обов`язок Продавця, а не нашої компанії.
Таким чином, декларант не повинен був надавати та включати витрати на доставлення вантажу до порту призначення SHEKOU.
Отже вимога митниці в цій частині є незаконною та необґрунтованою, внаслідок чого відповідач дійшов протиправних висновків про невиконання вимог митниці в цій частині.
Що стосується твердження митниці щодо того, що додатком №2 до договору транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1 передбачена сплата за надані послуги в термін 10 календарних днів з часу прибуття судна з вантажем в порт призначення. Декларантом до митного оформлення не надавався документ, що підтверджує факт оплати за надані послуги», суд зазначає наступне.
ТОВ «ПОЛІКС ГРУПП» було укладено договір транспортного експедирування від 19.06.2014р. №1906/14-1.
Відповідно до умов додаткової угоди №2 від 01.08.2018р. клієнт (ТОВ «Полікс групп») оплачує послуги експедитора за послуги по транспортному експедируванню вантажів на протязі 10 (десяти) календарних днів з моменту прибуття вантажу в порт призначення.
Станом на дату митного оформлення позивачем не було оплачено рахунок експедитора, оскільки строк оплати згідно умов договору ще не настав, однак вказане стало підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
До позовної заяви позивачем додано платіжні доручення про здійснення оплати, а також акт виконаних робіт.
З огляду на вищевикладене, твердження відповідача з цього питання є помилковим.
Стосовно твердження відповідача, що «до митного оформлення декларантом наданий прайс-лист виробника товару від 01.01.2021. Згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару. Прайс-лист компанії GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD, наданий декларантом, має суб`єктивний характер та не відповідає міжнародній практиці, суд зазначає наступне.
До переліку додаткових документів, визначених частиною третьою статті 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.
Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару, паспорт якості на фірмовому бланку, комерційний інвойс, пакувальний лист.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.07.2020р. року у справі № 815/2731/18.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Під час декларування товару позивачем було подані усі необхідні документи, в тому числі і прайс-листи на товар. Прайс-лист складений Виробником товару компанією GUANGZHOU JINSHENG HUIHUANG NON-WOVEN FABRIC INDASTRIAL CO, LTD викладено на фірмовому бланку з підписом та печаткою. Слід зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) прайс-листа. Затвердженої форми прайс-листа та вимог щодо його заповнення законодавством України та міжнародним законодавством не передбачено, з огляду на це жодна інформація викладена в прайс-листі не суперечить його суті та не може слугувати підставами для сумніву.
Таким чином, на час винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, позивачем було виконано обов`язок, покладений на декларанта частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, та надано всі передбачені законодавством документи.
При цьому, оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить доводів відповідача, яким чином певні недоліки, які на його думку є в прайс-листах, якимось чином вплинули на заниження позивачем митної вартості імпортованого товару. Відсутність або наявність певної інформації або реквізиту в документі - ніяким чином не впливає на митну вартість товарів.
Відтак, висновки митниці, що стали підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості в цій частині, не відповідають дійсності.
Верховним Судом, при прийнятті рішень по справам про коригування митної вартості неодноразово висловлювались наступні правові висновки щодо умов оплати за товар: у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 804/4680/16.
Згідно з частин першої, другої статті 256 МК України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Відповідно до частини сьомої статті 54 МК України, у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З тлумачення даних норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями пункту 2 частини шостої статті 54, частини третьої статті 53 МК України, вбачається що відмова у митному оформленні має бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими недоліками, у зв`язку з якими органом доходів і зборів витребувані додаткові документи.
Аналогічний правовий висновок здійснений Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року по справі №815/3142/17.
Надані позивачем документи, на думку суду, у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, шо спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.
За таких обставин, усі доводи митного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення та наведені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого правового підтвердження під час судового розгляду справи та спростовані наданим позивачем документальними доказами.
Згідно ч.3 ст.335 МК України, разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про:
1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами;
3) транспортні (перевізні) документи;
4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію;
5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності;
6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень);
7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару;
8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів;
9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму;
10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів;
11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.
Судом встановлено, що у спірній митній декларації зазначені всі відомості, передбачені вказаною вище нормою.
Жодних порушень митного законодавства судом не встановлено.
Посилання митного органу на порушення позивачем митного законодавства при декларуванні товару не можуть вважатись розбіжністю у розумінні частини 3 ст.53 МК України і не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості.
Зворотного суду не доведено.
Рішення про коригування митної вартості заповнюються посадовою особою митниці відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів (далі - Правила), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р. за № 883/21195.

Згідно п.1.3 Правил, Рішення заповнюється посадовою особою митного органу, що здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, в електронному вигляді за затвердженою наказом формою:

У графі 31 Код методу визначення вартості митного органу зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що був застосований митним органом при визначенні митної вартості товару;

У графі 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу зазначається посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Згідно п.2.3 Правил, Рішення надсилається декларанту або уповноваженій ним особі у формі електронного документа у порядку, передбаченому Митним кодексом, для електронного декларування.

Ненадання без будь-яких пояснень позивачу на його письмове прохання в ході консультацій інформації та документів (витяги з бази) щодо раніше оформлених товарів для ознайомлення та реагування, свідчать про грубе порушення митницею одного із принципів здійснення державної митної справи - додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб ( пункт 7 частини 1 статті 8 МК України), який означає обов`язок органу доходів і зборів вжити заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема інтересу бути обізнаним із оцінкою, даною органом доходів і зборів у справі.

Тобто, орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант міг сформувати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Окрім того, відповідно до усталеної правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, неодноразово висловленої у постановах: від 30.01.2018 р., по справі № 813/7903/14, від 18.12.2018 р., по справі № 826/15706/13-а, від 29.01.2019 р., по справі № 815/6827/17, від 16.04.2019 р., по справі №815/6698/17, митна вартість товарів, відкоригована за резервним методом має ґрунтуватися на митній вартості, раніше визнаній (визначеній) митними органами, що міститься в Єдиній автоматизованій інформаційній системі (далі ЄАІС).

При цьому, митний орган повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як на підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості, чого в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, відповідач не зазначив.

Таким чином, факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

Аналогічний підхід закріплено і у Методичних рекомендаціях щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби від 11.09.2015 № 689. Так, у пункті 8 розділу 2 цих Методичних рекомендацій зазначено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів. Тобто при відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи, що повністю співпадає з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, по справі №809/453/17 від 03.04.2018р.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про надання позивачем митниці належного та достатнього пакету документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, а відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих декларантом документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

В свою чергу, відповідачем не надано обґрунтованих пояснень відносно безпосереднього впливу вказаних ним зауважень на числові значення митної вартості товару та її розрахунок.

По суті вказані митним органом зауваження носять формальний характер, що у їх сукупності та окремо кожне не вказує про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що вказувати про можливі порушення позивачем та/або припущення з боку суб`єкта владних повноважень є неприпустимим. Суд не може включати такі докази до предмету дослідження, оскільки вони не є належними доказами в розумінні положень КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст.57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (ч.6 ст.57 МК України).

Відповідно до п.4 ст.57 МК України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п.2 ч.1 ст.57 МК України.

В оскаржуваному рішенні відповідач не конкретизував підстави незастосування попередніх методів. Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення.

Суд зазначає, що в оскаржуваному рішенні митницею зазначено, що у митного органу наявна інформація щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, але все одно відповідач здійснює коригування митної вартості за резервним методом.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями ст. 59 та 60 МК України. Під час консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно ч.8 ст.57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2 ст.58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст.54, ст.58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст.58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності мають стосуватися лише числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Як вбачається з оскаржуваного рішення підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.53 МК України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч.2 ст.53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару.

З доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Такий висновок, зокрема, узгоджується з правовою позицією, викладеній Верховним Судом України в постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15, який має враховуватись при застосуванні норм права у подібних правовідносинах відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

В оскаржуваному рішенні Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110160/2021/000139/1 від 14.05.2021р. зазначено, що визначена митна вартість товару №1-2 ґрунтується на раніше визначеній митній вартості з урахуванням країни походження (CN), опису, товаруоформлених у найближчий час за ЕМД UA 100080/2021/583779 від 17.03.2021, від 16.02.2021 року №UA500070/2021/1490 на рівні 4,66 дол.США/кг. У зв`язку знеможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного прийнято рішення про коригування митної вартості від 14.05.2021р. №UA110160/2021/000139/1

В оскаржуваному рішенні митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування, проте, оскаржуване рішення не містить конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в рішенні відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

Вказане свідчить про недотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення, наслідком чого є скасування рішення про коригування митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, покладені в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного рішення носять формальний характер та не мають під собою ніякого правового підґрунтя з огляду на те, що не мають жодного відношення саме до числового визначення заявленої позивачем митної вартості.

Відповідно до наявних даних, визначена митним органом митна вартість товару, ґрунтується на раніше визнаній органом митної служби вартості за попередніми оформленнями за подібними товарами.

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено достатніх доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що митним органом оспорюване рішення прийняте без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, тому наявні підстави для їх скасування.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

З огляду на вищевикладене та приписи ч.2 ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані рішення, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, справа Щокін проти України) вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, є майновою.

Верховний Суд у постанові від 16.03.20 у справі № 1.380.2019.001962 відступив від правової позиції, викладеної в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, та сформулював правовий висновок, відповідно до якого при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

У рішенні про коригування митної вартості №UA110160/2021/000139/1 від 14.05.2021 року сума митної вартості задекларованих товарів збільшена 4,66 дол. США/кг (графа 30), загальна сума відкоригованої суми за поставлений товар склала 106 455,58 дол. США (104833,69+1611,89). Згідно до митної декларації МД №UA110160/2020/006157, із якого вбачається, що декларантом після коригування митної вартості товару здійснено доплату митних платежів у сумі 363 835,35 грн., в тому числі: ПДВ у розмірі 301 654,04 грн., ввізне майно - 62 181,81 грн. (графа 47).

Відповідно до вимог Порядку заповнення митної декларації (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.12 № 651), в гр. 47 «Нарахування платежів» окремим рядком відображена різниця між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, яка позначена у 5-ій колонці гр. 47 «Спосіб платежу» (СП) кодом способу розрахунку 55, відповідно до Класифікатора способів розрахунку (затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20.09.12 № 1011).

Таким чином, вимога про визнання протиправним Рішення Дніпровської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA110160/2021/000139/1 від 14.05.2021 року, порушує майнові права позивача в частині різниці між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною Декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом на суму 363 835,35 грн.

Отже вказаний позов загалом містить 1 вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом четвертим статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14.11.2019 № 294-IX передбачено, що прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року становить 2 207,00 гривні.

За положеннями частини 1 статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Таким чином, позивач мав сплатити судовий збір за подання цього адміністративного позову у розмірі 5 457,54 грн. (363 835,85 * 1,5% = 5 457,54 грн.).

Оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір саме в сумі 5 457,54 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При цьому, позивачем було внесено судовий збір у більшому розмірі, який відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» може бути повернений за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» (вул. Артільна, 9, м. Дніпро, 49081, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби №UA110160/2021/000139/1 від 14.05.2021 року про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛІКС ГРУПП» (вул. Артільна, 9, м. Дніпро, 49081, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (вул. Княгині Ольги, 22, м. Дніпро, 49038, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5 475,54 грн. (п`ять тисяч чотириста сімдесят п`ять гривень 54 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Юхно