Справа № 308/9361/21
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 308/9361/21 пров. № А/857/15555/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Качмара В.Я., Кушнерика М.П.,

за участі секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

представника відповідача Косаревої-Козлової Л.О.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року у справі № 308/9361/21 за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця за межі території України (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Дегтяренко К.С. в м. Ужгород Закарпатської області 21.07.2021 року), -

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі позивач) звернулася з адміністративним позовом до громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 (далі відповідач) про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року адміністративний позов задоволено, затримано відповідача на строк, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року скасувати, в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У доводах апеляційної скарги посилається на те, що затриманий має документи та законно перебував та в`їхав в Україну та певний час перебував на території України. Однак, зазначає, що документи, які можуть підтвердити його особу перебувають у іншої особи, який з його слів надав їй на зберігання.

В судовому засіданні представник апелянта наполягала на задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники згідно положень частин 1 та 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що відповідно до частини 3 даної правової норми не перешкоджає розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Позивач подав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач о 14 год. 45 хв. 19 липня 2021 року був затриманий на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення, у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, яке полягає в тому, що він був затриманий 14 липня 2021 року у м. Чарна Гурна, територія Республіки Польща, у складі групи осіб та о 14 год. 45 хв. 19 липня 2021 року в пункті пропуску «Великий Березний» на підставі Угоди про Реадмісію осіб був прийнятий на територію України за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Великий Березний» (територія Ужгородського району Закарпатської області). Своїми діями порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача при затриманні не було.

Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 19.07.2021 року та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 19.07.2021 року.

З акту про приймання-передавання особи слідує, що 19 липня 2021 року о 14:45 год. в районі прикордонного знаку № 411 прикордонною вартою Республіки Польща в ППр «Смільниця» був переданий в Україну громадянин Республіки Непал ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів), який був затриманий 14.07.2021 року у м. Чарна Гурна.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути Державний кордон України, а тому підлягає затриманню з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Виходячи з цієї норми, законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ч. 1 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно з ч. 3 та 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Оскільки приписи ст. 289 КАС України є спеціальними по відношенню до норми ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше ніж вказаний Закон, тому у випадку, що розглядається, користуються пріоритетом у застосуванні.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Водночас, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Враховуючи відсутність у іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, а також ризик втечі, у позивача виникла необхідність забезпечити ідентифікацію відповідача, тому позивач обґрунтовано та підставно заявив цей позов.

Апеляційний суд відкидає посилання відповідача на те, що поведінка останнього спростовує вказані позивачем обставини, такі як відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури ідентифікації, тому що в даному випадку його затримано не лише для забезпечення видворення, але і для ідентифікації, а відсутність документів та матеріальних засобів дає підстави для сумніву у можливості позивача самостійно та добровільно виїхати за межі України.

В апеляційній скарзі відповідач покликається на те, що затриманий має документи та законно перебував та в`їхав в Україну та певний час перебував на території України. Однак, зазначає, що документи, які можуть підтвердити його особу перебувають у іншої особи, який з його слів надав їй на зберігання.

Однак, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, жодним чином не підтвердженні, а тому не можуть братись до уваги судом апеляційної інстанції.

Відсутність впевненості відповідного органу в особі відповідача є прямою перешкодою як для ухвалення відповідного рішення щодо його примусового повернення, так і видворення. Тобто таким рішенням має передувати ідентифікація відповідної особи, яка підлягає примусовому поверненню чи видворенню.

Отже ідентифікація особи є першим і початковим етапом процедури примусового повернення чи видворення іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 272, 288, 310, 315, 316, 321, 322, КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2021 року у справі № 308/9361/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 09.09.2021