Справа № 420/7074/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7074/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, прийняте у складі суду судді Марина П.П. в місті Одеса по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно рішення заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області від 24.02.2021 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року в задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що процесуальним законодавством передбачено існування двох способів перевірки судом обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, а саме - в особливому терміновому порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 283 КАС України та в загальному порядку, передбаченому частиною 3 згаданої статті. Апелянт вказує, що положення ст. 94 Податкового Кодексу України та ч. 7 ст. 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою податкового органу, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком. Крім того, на думку апелянта, у межах спірних правовідносинах норми процесуального закону (КАС України) превалюють над приписами норм матеріального права (Податкового Кодексу України) з огляду на необхідність завершення процедури підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту у загальному порядку розгляду справи.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, начальником ГУ ДПС в Одеській області виданий наказ №814-П від 22.02.2021 року «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » в період з 01.07.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки, тривалістю 10 діб. (а.с. 6).

З метою здійснення фактичної перевірки, 23.02.2021 року посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу №814-П від 22.02.2021 року та направлення на перевірки від 22.02.2021 року №№ 1816 та 1815 здійснено вихід за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт Тарутино, автодорога КПП село Лісне, село М. Ярославець, 1-й км КПП, проте уповноваженою особою ФОП ОСОБА_1 Племениченко Г.В. відмовлено у підписі у направленнях на перевірку та у допуску до перевірки, про що складені відповідні акти. (а.с. 7, 8).

На підставі акту про не допуск до проведення перевірки та звернення в.о. начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС в Одеській області А. Димитрова про застосування адміністративного арешту майна платника податків, 24.02.2021 року о 11:20 заступником начальника ГУ ДПС в Одеській області І. Купка прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника ФОП ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , що перебуває за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, позивач 24.02.2021 року звертався до Одеського окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження умовного адміністративного арешту майна.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі 420/2781/21 адміністративний позов повернуто позивачеві у зв`язку з не усуненням недоліків, а саме не сплатою судового збору.

28 квітня 2021 року позивач звернувся з позовом про підтвердження умовного адміністративного арешту майна в загальному порядку.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що в разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави застосування адміністративного арешту майна та порядок його застосування визначені статтею 94 Податкового кодексу України (далі ПК України), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та Порядком застосування адміністративного арешту майна платника податків №632 від 14.07.2017 року (далі Порядок №632) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, якими передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з пунктом 94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Згідно п.94.19 ст. 94 ПК України адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Зазначеним положенням ПК України кореспондують положення Порядку №632. Так, згідно пункту 2 розділу VIII Порядку №632 припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється зокрема у разі відсутності протягом строку, зазначеного у пункті 2 розділу ІV цього Порядку, а саме 96 годин, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.283 КАС України провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Згідно з ч. 2,3 ст. 283 КАС України заява подається до суду першої інстанції протягом двадцяти чотирьох годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі та повинно містити: 1) найменування адміністративного суду; 2) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку заявника; 3) найменування, поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, якщо такий відомий, відносно сторони, до якої застосовуються заходи, визначені частиною першою цієї статті; 4) підстави звернення із заявою, обставини, що підтверджуються доказами, та вимоги заявника; 5) перелік документів та інших матеріалів, що додаються; 6) підпис уповноваженої особи суб`єкта владних повноважень, що скріплюється печаткою. У разі недотримання вимог частини другої цієї статті суд повідомляє про це заявника та надає йому строк, але не більше ніж 24 години, для усунення недоліків. Невиконання вимог суду в установлений строк тягне за собою повернення заявнику заяви та доданих до нього документів. Повернення заяви не є перешкодою для повторного звернення з нею до суду після усунення її недоліків, але не пізніше ніж протягом 48 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на те, що при прийнятті норми про можливість застосування адміністративного арешту майна платника податків, зокрема в разі не допуску такою особою працівників податкових органів до проведення перевірки, законодавець виходив з того, що застосування арешту є особливим видом забезпечення повноти та об`єктивності проведення податкової перевірки, оскільки ухилення платника податків від проведення перевірки може вказувати на його бажання приховати певні докази, що вказують на його недобросовісність.

В свою чергу, запровадження судової перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків вказує на необхідність контролю за діями податкового органу та захист прав платника податків від можливих зловживань з боку податкового органу.

Специфіка виконання податковими органами своїх повноважень та особливості ведення господарської діяльності окремих платників податків викликають необхідність у оперативності застосування адміністративного арешту майна та перевірки його обґрунтованості.

Отже, саме з метою оперативної перевірки наявності підстав для застосування адміністративного арешту і гарантування як прав та інтересів платника податків так і належного здійснення повноважень податковими органами законодавцем передбачено право податкових органів звертатись до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Саме тому, статтею 283 КАС України встановлено особливий, оперативний, порядок розгляду такої заяви та імперативно приписує необхідність негайного виконання судового рішення за результатами такого розгляду.

Суд при розгляді вказаного подання здійснює функцію контролю за правомірністю дій податкового органу щодо застосування арешту, в той час як розглядаючи позовні вимоги податкового органу щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд розглядає публічно-правовий спір в загальному порядку.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на положення п.п. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України, яким встановлено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Проаналізувавши норми процесуального та матеріального права, що регулює спірні правовідносини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у законодавстві України, яке регулює спірні правовідносини є певні прогалини, а саме існує колізія, яка полягає у тому, що відповідно з вимогами ст.283 КАС України заявник має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку шляхом подачі позовної заяви щодо накладання умовного адміністративного арешту майна та вимог п.п.94.19.1п.94.19 ст.94 ПК України, яким встановлено, що припинення адміністративного арешту майна платника податків здійснюється у зв`язку з відсутністю протягом строку, зазначеного у пункті 94.10 цієї статті, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

Фактично законодавець надавши податковому органу право на звернення до суду в порядку позовного провадження стосовно підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків не врахував вимоги ПК України, яким визначено термін 96 годин на підтвердження такого адміністративного арешту, який не може бути продовженим на час розгляду справи у суді та припиняється зі спливом цього терміну.

Колегія суддів зазначає, що у випадках недоліків національного законодавства, повинно діяти правило вирішення сумнівів на користь платника податків (тобто принцип in dubio pro tributario), адже належне застосування цього принципу забезпечує реалізацію однієї зі складових верховенства права - правової визначеності. Саме можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій має фундаментальне значення для правильності його застосування.

При цьому колегія суддів також звертає увагу, що повернення ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року по справі №420/2781/21 не перешкоджало повторному зверненню позивача до суду із дотриманням терміну 96 годин на підтвердження адміністративного арешту.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в разі коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону безвідносно до причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.

Судом першої інстанції при вирішенні спору вірно було враховано позицію Верховного суд по справам №140/2485/18 в рішенні від 18.11.2019 року, №520/11050/18 в рішенні від 27.08.2019 року, №820/2522/17 в рішенні від 18.04.2019 року.

Таким чином, оскільки після прийняття 24.02.2021 року на підставі ст. 94 ПК України, рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника сплинуло 96 год., то у відповідності до п. 94.19.1 п. 94.19 ст. 94 ПК України умовний адміністративний арешт майна припинено, а отже позовні вимоги ГУ ДПС в Одеській області є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва