Справа № 560/7322/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/7322/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1.Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20 травня 2021 № 2200-0304-8/25779 про відмову у призначенні пенсії за віком.

2.Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до трудового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 08.07.1982 року по 01.06.1986 рік в СМП 269 ПСМО "Тюменьстройпуть", з 10.06.1986 року по 05.07.1990 року в Ноябрській нафторозвідувальній експедиції, з 10.07.1990 року по 25.07.1992 року в ПЧ 33 Ноябрській дистанції путі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за один рік шість місяців, та призначити пенсію за віком з дня звернення в Пенсійний фонд України, тобто з 16 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу позивача періоди роботи у районах Крайньої Півночі з 08.07.1982 по 01.06.1986 в СМП 269 ПСМО Тюменьстройпуть, з 10.06.1986 по 05.07.1990 в Ноябрській нафто розвідувальній експедиції, з 10.07.1990 по 25.07.1992 в ПЧ 33 Ноябрській дистанції путі у пільговому обчисленні із розрахунку один рік роботи за півтора.

Ухвалою від 23.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки або письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Позивачем трудових договорів та інших документів, які б підтверджували факт їх укладання, за періоди роботи в районах Крайньої Півночі, не надавались. Також зазначає, що чинним законодавством не передбачено зарахування в півторактратному розмірі періодів роботи після 01.01.1991 районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Відповідно до поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 22 роки 22 дні, з врахуванням періоду з 08.07.1982 по 01.06.1986, з 10.06.1986 по 05.07.1990, з 10.07.1990 по 25.07.1992 в одинарному розмірі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач (28.07.1960 р.н.) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою від 16.03.2021 про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.03.2021 №58 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, передбаченого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Тривалість страхового стажу становить 22 роки 22 дні.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом від 20.05.2021 №2200-0304-8/25779.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач в період з 08.07.1982 по 01.06.1986 працював в СМП 269 ПСМО "Тюменьстройпуть", з 10.06.1986 по 05.07.1990 в Ноябрській нафторозвідувальній експедиції, з 10.07.1990 по 25.07.1992 працював водієм в ПЧ 33 Ноябрській дистанції путі. Також вказано, що зазначені місця роботи відносяться до районів Крайньої Півночі.

На виконання ухвали суду Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області надало інформацію (лист від 13.07.2021 №2200-0304-7/35831), відповідно до якої до страхового стажу позивача зараховано всі періоди роботи згідно поданих ним документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, а також навчання та період проходження строкової військової служби.

При цьому до страхового стажу зараховано періоди роботи позивача в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі:

- з 08.07.1982 по 01.06.1986 в СМП-269 Тюменьбудшлях (3 роки 10 місяців 24 дні);

- з 10.06.1986 по 05.07.1990 в Ноябрській нафторозвідувальній експедиції (4 роки 26 днів);

- з 10.07.1990 по 25.07.1992 на Ноябрській дистанції колії (2 роки 16 днів).

Крім того, вказано, що у разі зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в півторакратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 08.07.1982 по 01.06.1986, з 10.06.1986 по 05.07.1990 та з 10.07.1990 по 31.12.1990 тривалість страхового стажу позивача становила б 26 років 3 місяці 11 днів, що також недостатньо для призначення пенсії за віком.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Підпунктом «д» пункту 5 Указу Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року регламентовано, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Указом Президії ВР СРСР від 29 вересня 1967 року було скорочено тривалість трудового договору, який надає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, а саме: зарахування одного року роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком та по інвалідності, виключно працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі та місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі з інших місцевостей країни за умови укладення ними трудового договору про роботу в цих районах строком на три роки.

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу 1 Інструкції № 530/П-28, пільги, встановлені Указами Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 «Про впорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» і від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, що працюють з районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», надаються всім робочим і службовцям (в тому числі місцевим жителям і іншим особам, прийнятим на роботу на місці) державних, кооперативних і громадських підприємств, установ, організацій, що знаходяться в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26 вересня 1967 року, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Системний аналіз вказаних положень дає підстави для висновку, що достатньою та необхідною правовою підставою для обчислення стажу роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях із застосуванням пільгового коефіцієнту (один рік за один рік і шість місяців) є сукупність наступних обставин:

1) документальне підтвердження наявності в особи стажу роботи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях;

2) поширення на особу в період її роботи в таких місцевостях пільг, регламентованих Указами Президії ВР СРСР від 10 лютого 1960 року та від 29 вересня 1967 року та Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

При цьому, основним документом, підтверджуючим факт роботи особи в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях є її трудова книжка, а також ці обставини можуть підтверджуватися й іншими документами, зокрема, архівною довідкою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 396/153/17(2-а/396/13/17).

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документу за її вибором.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тому, достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 03 липня 2018 року у справі №302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справі №554/1723/17, від 31 липня 2019 року у справі №287/15/17-а, від 21 серпня 2019 року у справі №750/1717/16-а, від 22 лютого 2021 року у справі №266/258/16-а.

Факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі у спірні періоди підтверджується записами у трудовій книжці.

Щодо періоду стажу після 01.01.1991 року, суд враховує наступне.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною 13.03.1992, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частиною 2 ст. 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Суд звертає увагу, що у період роботи позивача з 01.01.1991 по 25.07.1992 у Російській федерації діяв Закон РРСФР "Про державні пенсії в РРСФР" від 20.11.1990 №340-І, абзацом 7 частини 1 статті 94 якого було передбачено, що при підрахунку трудового стажу обчислюються в пільговому порядку періоди роботи (служби) у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - в півторакратному розмірі.

Відповідно до ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, що набула чинності 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Враховуючи той факт, що стаж роботи позивача в районі Крайньої Півночі підтверджується записами в трудовій книжці, суд дійшов висновку, що до такого стажу роботи позивача повинен застосовуватись пільговий коефіцієнт (один рік за один рік і шість місяців).

Відтак, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протиправно зараховано до стажу роботи позивача періоди роботи з 08.07.1982 по 01.06.1986 в СМП 269 ПСМО "Тюменьстройпуть", з 10.06.1986 по 05.07.1990 в Ноябрській нафторозвідувальній експедиції, з 10.07.1990 по 25.07.1992 в ПЧ 33 Ноябрській дистанції путі в одинарному розмірі.

Як наслідок, слід зобов`язати відповідача зарахувати до стажу позивача періоди роботи з 08.07.1982 по 01.06.1986, з 10.06.1986 по 05.07.1990, з 10.07.1990 по 25.07.1992 в районах Крайньої Півночі у пільговому обчислені рік роботи як один рік і шість місяців.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії, та зобов`язання призначити пенсію за віком з дати звернення за її призначенням 16.03.2021, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.26 Закону № 1058 право на пенсію за віком в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу в період з 01.01.2020 по 31.12.2020 не менше 27 років.

Страховий стаж позивача, який обчислений відповідачем, складає 22 роки 22 дні.

Відповідач вказує у листі-інформації від 13.07.2021, що у разі зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 в півторакратному розмірі періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 08.07.1982 по 01.06.1986, з 10.06.1986 по 05.07.1990 та з 10.07.1990 по 31.12.1990 тривалість страхового стажу позивача становила б 26 років 3 місяці 11 днів, що також недостатньо для призначення пенсії за віком.

Проте до стажу позивача підлягає зарахуванню більший період (після 01.01.1991 також) - з 08.07.1982 по 01.06.1986, з 10.06.1986 по 05.07.1990, з 10.07.1990 по 25.07.1992.

Отже, період роботи позивача у цей період становить більш ніж 10 років, тому обрахований у півторактратному розмірі цей період дає додатково більше 5 років стажу до уже визначеного відповідачем - 22 роки 22 дні.

Таким чином, загальний страховий стаж позивача становить більше 27 років, що достатньо для призначення позивачу пенсії за віком.

Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.03.2021 №58 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Позивач помилково вважає рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії за віком лист від 20 травня 2021 № 2200-0304-8/25779, оскільки цим листом лише повідомлено позивача про прийняте рішення.

У спірному випадку належним способом захисту порушених прав позивача є саме визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Тому підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 16.03.2021 (з дня звернення за пенсією), оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Щодо доводів відповідача про те, що вимога про призначення пенсії не підлягає задоволенню, оскільки є втручанням в дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Таким чином, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід присудити здійснені ним судові витрати в розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 19.03.2021 №58 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 08.07.1982 по 01.06.1986 в СМП 269 ПСМО "Тюменьстройпуть", з 10.06.1986 по 05.07.1990 в Ноябрській нафторозвідувальній експедиції, з 10.07.1990 по 25.07.1992 в ПЧ 33 Ноябрській дистанції путі у пільговому обчислені із розрахунку один рік за один рік і шість місяців, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 16 березня 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 вересня 2021 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.А. Божук