Справа № 300/196/21
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Григорук О.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/196/21 пров. № А/857/10740/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Макарика В.Я., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання: Герман О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі № 300/196/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2021р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління поліції охорони в Івано-Франківській області в якому просив суд, визнати протиправними дії щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 320000,00 грн та стягнути одноразову грошову допомогу в розмірі - 320000,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021р. позов задоволено. Суд першої інстанції визнав протиправною відмову Управління поліції охорони в Івано-Франківській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка оформлена листом від 10.12.2020 р. №2867/43/28/01-2020.

Крім того, суд першої інстанції стягнув з Управління поліції охорони в Івано-Франківській області в користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення відсотка втрати працездатності, а саме станом на 05.04.2017р., в розмірі 320000 (триста двадцять тисяч) грн 00 коп., призначену Міністерством внутрішніх справ України згідно висновку від 20.11.2020р., прийнятого на виконання судового рішення у справі №300/1312/19.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Управління поліції охорони в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.04.2021р. скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.

ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.12.2019р. у справі №300/1312/19, яке набрало законної сили 09.04.2020р. за результатом перегляду судом апеляційної інстанції, позов ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Івано-Франківській області Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття 26.10.2018р. рішення у вигляді висновку про скерування матеріалів ОСОБА_1 до Національної поліції України для приведення у відповідність до вимог законодавства та негайного вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Голови Національної поліції України Князєва С.М. від 08.11.2017 №38208.

Крім того, суд визнав протиправним та скасував рішення Міністерства внутрішніх справ України у вигляді висновку від 26.10.2018р., яким матеріали ОСОБА_1 скеровано до Національної поліції України для приведення у відповідність до вимог законодавства та негайного вирішення питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Голови Національної поліції України Князєва С.М. від 08.11.2017р. №38208.

Також, суд зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, яким призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення відсотка втрати працездатності, а саме станом на 05.04.2017р., що становить 320000,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 10-18).

На виконання вказаного рішення у справі №300/1312/19 Міністерство внутрішніх справ України склав висновок від 20.11.2020р. про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення відсотка втрати працездатності, а саме станом на 05.04.2017р., що становить 320000,00 грн (а.с.7-9).

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України супровідним листом від 27.11.2020р. надіслав Управлінню поліції охорони в Івано-Франківській області висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням II групи інвалідності від 20.11.2020 та матеріали, додані до нього, для вчинення дій згідно із законодавством (а.с.49).

Відповідач Управління поліції охорони в Івано-Франківській області листом від 10.12.2020р. за №2867/43/28/01-2020 повернув позивачу наданий пакет документів з підстави, що Міністерство внутрішніх справ України відмовило позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України. Водночас, зазначив, що нормативно-правовим актом не передбачено заходів вчинення дій відносно безпосереднього призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції (а.с.5).

ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Із змісту, абз.3 п.15 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (до 7 листопада 2015 року), порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовано ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850 (далі- Порядок №850).

В п. 9 Порядку №850 визначено, що Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у п.8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п.14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно п.10 Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України.

п.11 Порядку №850 визначено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

В п.3 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 13.10.2015р. №834 встановлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються в установленому законодавством порядку.

ч.5 ст.107 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа - правонаступник, що утворилася внаслідок поділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, що припинилася, які згідно з розподільчим балансом перейшли до іншої юридичної особи - правонаступника. Якщо юридичних осіб - правонаступників, що утворилися внаслідок поділу, більше двох, таку субсидіарну відповідальність вони несуть солідарно.

Відповідно до п.п.9 п.5 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. №877 передбачено, що Національна поліція з метою організації своєї діяльності: фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат державою компенсації частини лізингових платежів у разі забезпечення поліцейського житлом на умовах фінансового лізингу, а також гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Отже, зважаючи на те, що на виконання судового рішення у справі №300/1312/19 Міністерством внутрішніх справ України 20.11.2020р. прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення відсотка втрати працездатності, а саме станом на 05.04.2017р., що становить 320000,00 грн, правонаступник органу, в якому позивач проходив службу - Управління поліції охорони в Івано-Франківській області, зобов`язаний виплатити вказану одноразову грошову допомогу. Оскільки в розумінні п.п.9 п.5 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. №877, гарантована з боку держави одноразова грошова допомога в разі втрати працездатності колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Управління поліції охорони в Івано-Франківській області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідност.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року у справі № 300/196/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді В. Я. Макарик
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 09.09.2021р.