Справа № 640/15062/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними триваючі дії відповідачів у вигляді застосування до позивача заборон і обмежень у вигляді Закону України "Про очищення влади" та зобов`язати відповідачів утриматись від вчинення протиправних дій щодо позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року вказану позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів розглянула справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 312 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали. Попереджено позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч.4 ст. 169 КАСУ.

На виконання вказаної ухвали від 14.06.2021 представником позивача надано адміністративний позов з викладеними позовними вимогами та належним чином завірені копії додатків, а також сплачений належним чином у вказаному в ухвалі розмірі судовий збір.

За результатом розгляду вказаної заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що остання не усуває недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі суду про залишення її без руху.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, доводам апеляційної скарги, відзиву, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів дійшла висновку, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому правомірно була залишена без руху для усунення недоліків.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що остання подана з пропущенням встановленого законодавством строку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з позовної заяви наказом Голови Національного банку України від 22 жовтня 2014 року №1827-к позивач звільнений з посади заступника Голови Національного банку України з 22 жовтня 2014 року з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п.7-2 ст.36 КЗпП України. Пунктом 2 зазначеного наказу Міністерство юстиції України проінформовано про звільнення ОСОБА_1 та застосування відносно нього заборони, передбаченої частиною 3 статті 1 Закону «Про очищення влади» протягом 10 років з дня набрання чинності цим законом певні посади.

Не погоджуючись з підставами та процедурою звільнення за п.7-2 ст.36 КЗпП, застосування дискримінаційних протиправних обмежувальних заходів щодо права обіймати певні посади до 2024 року, позивач 13.11.2015 звертався до суду з позовом про визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу; зобов`язання Національного банку поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до позивача заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Національного банку України від 22 жовтня 2014 року №1827-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Національного банку України із 22 жовтня 2014 року з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", пунктом 7-2статті 36 Кодексу законів про працю України.

Зобов`язано Національний банк України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Постановою Верховного Суду від 27.05.2021 касаційну скаргу Національного банку України задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2015 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2020 року у справі у справі №826/25204/15 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - скасовано. Позовну заяву ОСОБА_1 до Національного банку України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції керувався тим, що подання інформації стосовно позивача до Міністерства юстиції України з метою внесення інформації до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади» вчинено на виконання приписів Закону України «Про очищення влади», відтак, позивач повинен був знати про порушення своїх прав, свобод, чи законних інтересів з дня прийняття наказу Голови Національного банку України від 22 жовтня 2014 року №1827-к.

Крім того, позивач звертався до суду у листопаді 2015 року з позовною заявою, в тому числі про зобов`язання Національного банку поінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону. Отже, останньому було достеменно відомо про порушення своїх прав ще в жовтні 2014 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина, в тому числі на соціальний захист, захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За правилами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм вбачається, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 804/4217/18.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду із даним позовом 28.05.2021 року.

В той час коли заборону, передбачену ч. 3 ст. 1 Закону «Про очищення влади» до позивача було застосовано з моменту винесення наказу Голови Національного банку України від 22 жовтня 2014 року №1827-к, тобто ще в 2014 році.

Враховуючи, що позивачем оскаржувався вказаний наказ в судовому порядку, останній знав і розумів усі наслідки його прийняття, в тому числі і заборону, передбачену ч. 3 ст. 1 Закону «Про очищення влади» протягом 10 років з дня набрання чинності цим законом займати певні посади.

Отже, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивачу було достеменно відомо про порушення своїх прав ще в жовтні 2014 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії відповідача, що є предметом оскарження у даній справі, стосуються проходження публічної служби у розумінні КАС України та мали місце у 2015 році.

У зв`язку викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено причин, наявність яких перешкоджала йому оскаржити дії відповідачів у визначений строк.

Таким чином, позивачем в повній мірі не усунуто недоліки позовної заяви та не виконано вимоги ухвали суду від 14.06.2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 6 ст. 169 КАС України встановлено, що про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається у суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено.

Повернення позовної заяви не позбавляє позивача права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми процесуального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко