Справа № 756/2778/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/2778/21 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Шевчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Безименної Н.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукота Роман Олегович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови серії РАП №283852624 від 25.01.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП шляхом накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200,00 грн., третя особа: головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукота Р.О.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року позов задоволено.

01.06.2021 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення.

Заяву обґрунтовано тим, що за наслідками вирішення спору не вирішено питання про розподіл понесених позивачем витрат. Тому наявні підстави для прийняття додаткового рішення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року заяву про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Не погоджуючись із вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив вирішити питання про судові витрати та стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що під час прийняття рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа - головний спеціаліст - інспектор з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Кукота Роман Олегович про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, не було вирішено питання щодо судових витрат.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Частиною 3 ст. 252 КАС України зокрема передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду першої інстанції було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок згідно квитанції від 29.03.2021 року.

У рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у справі № 756/2778/21 судом першої інстанції не вирішувалось питання щодо судових витрат.

01.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 454,00 грн.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що за результатами розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Водночас, суд першої інстанції помилково постановив ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №756/2778/21, замість прийняття додаткового судового рішення у справі № 756/2778/21, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 320 КАС України зокрема передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, з огляду на викладене, та враховуючи, що вищевказане порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності додаткового рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

Н.В. Безименна