Справа № 260/1918/20
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/1918/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

позивача - не з`явився;

представника позивача - не з`явився;

представника відповідача - Кравчук В.М.;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55 а) про визнання незаконним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, якою просить: 1) Визнати незаконним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про результати службового розслідування" від 15 травня 2020 року № 450-Г, в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач не погоджується з висновками службового розслідування щодо не здійснення ним доповіді 24.04.2020 року безпосередньому керівникові про отримання медичної довідки про тимчасову непрацездатність та виїзд за межі ділянки відповідальності без дозволу керівника структурного підрозділу, що слугувало підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Позивач зазначає, що 24.04.2020 року він відчув незначне погіршення стану здоров`я, а тому відвідав свого сімейного лікаря, однак, про дану подію своєму начальнику не доповідав, оскільки позивач і надалі продовжував виконувати свої службові обов`язки та не знав про те, що лікарем призначено йому амбулаторне лікування, про дану обставину він дізнався тільки після отримання відповідної довідки про тимчасову непрацездатність від 30.04.2020 року. 27.04.2020 року позивач відчув різке погіршення стану здоров`я та симптоми гострої респіраторної інфекції, про що одразу ж доповів НВПС «Великий Березний» підполковнику ОСОБА_3 та цього ж дня звернувся до фельдшера відділу прикордонної служби для обстеження та надання медичної допомоги. У зв`язку з дотриманням рекомендацій сімейного лікаря та необхідністю придбання лікарських засобів, 29.04.2020 року позивач покинув межі військового містечка, усно доповівши в телефонному режимі керівнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Після проведення обстеження у лікаря в м. Ужгород та придбання всіх необхідних лікарських препаратів позивач прибув до смт. Великий Березний, де перебував весь період своєї непрацездатності. З огляду на викладене позивач наголошує, що оскаржуваний наказ, яким його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності є безпідставним.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак надіслали до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з мотивів викладених у відзиві на позов, вказавши на те, що в ході службового розслідування було встановлено допущення позивачем дисциплінарного правопорушення, що виразилось у не здійсненні доповіді 24.04.2020 року про отримання медичної довідки про тимчасову непрацездатність та виїзд за межі ділянки відповідальності без дозволу керівника структурного підрозділу 29.04.2020 року. Таким чином, представник відповідача наголошував, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було правомірним, а наказ від 15.05.2020 №450-аг «Про результати службового розслідування» законним, а тому не підлягає скасуванню.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що групою у складі: заступника начальника загону з персоналу підполковника О. Ополонського, заступника начальника відділу підготовки персоналу підполковника С. Саранчи та начальника відділу організації повсякденної діяльності штабу підполковника Є. Андреєва, відповідно до наказу начальника Чопського прикордонного загону від 29 квітня 2020 року № 413-аг «Про призначення службового розслідування» - було проведено службове розслідування за фактом виїзду за межі ділянки відповідальності начальника відділення інспекторів прикордонної служби "Малий Березний" капітана ОСОБА_1 .

За результатами службового розслідування, згідно наказу начальника Чопського прикордонного загону "Про результати службового розслідування" від 15 травня 2020 року № 450-Г на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

В ході службового розслідування встановлено, що позивач - начальник відділення інспекторів прикордонної служби "Малий Березний" звернувся до свого сімейного лікаря 24 квітня 2020 року та отримав медичну довідку за №90, яка підтверджує його тимчасову непрацездатність (захворювання) - з 24 квітня 2020 року (а.с. 54).

Так, згідно Довідки №90 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - позивач у період з 24.04.2020 року по 29.04.2020 року включно перебував на амбулаторному лікуванні та повинен був приступити до виконання службових обов`язків 01.05.2020 року (а.с. 54).

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.03.2020 року №168-АГ затверджено Алгоритм дій особового складу Державної прикордонної служби України у разі виникнення симптомів гострої респіраторної інфекції (далі - Алгоритм дій) (а.с.78).

Відповідно до п. 1 Алгоритму дій особовий склад Державної прикордонної служби України зобов`язаний доповісти по команді про погіршення стану здоров`я.

Однак, як встановлено в ході службового розслідування, позивач 24 квітня 2020 року про погіршення стану здоров`я та про тимчасову непрацездатність з 24 квітня 2020 року доповідь начальнику відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підполковнику ОСОБА_3 - не здійснив, а доповів лише 27 квітня 2020 року, коли звернувся до фельшера відділу прикордонної служби.

Так, згідно книги реєстрації хворих та обліку іспекторів прикордонної служби відсутні відомості щодо звернення позивача 24.04.2020 року до фельшера відділу прикордонної служби.

Як підтверджується Витягами з книги прикордонної служби, позивач у період з 24.04.2020 року по 26.04.2020 року обліковувався як «Робота на відділі» та фактично перебував на службі (а.с. 56-63).

Таким чином, під час перебування на лікарняному, згідно медичної Довідки №90 з 24.04.2020 по 29.04.2020 року включно - позивач фактично продовжував перебувати на службі та виконувати службові обов`язки.

Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає, що у зв`язку з поганим самопочуттям він 24.04.2020 року звернувся до сімейного лікаря, а також підтверджує те, що 24.04.2020 року про дану подію своєму безпосередньому начальнику не доповідав.

Відповідно до вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Таким чином, згідно вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на військовослужбовця покладено обов`язок доповідати своєму безпосередньому начальникові про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків.

Не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи по суті посилання позивача про те, що він не знав, що з 24.04.2020 року перебував на лікарняному (на амбулаторному лікуванні), з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 3 Алгоритму дій особовий склад Державної прикордонної служби України зобов`язаний виконати рекомендації лікаря.

Суд констатує, що у зв`язку з поганим самопочуттям позивач 24.04.2020 року самостійно і добровільно звернувся до сімейного лікаря, а тому, незнання позивача про результати такого звернення через байдужість або небажання дізнатися не може вважатися поважною і об`єктивною причиною не знання про перебування на амбулаторному лікуванні (лікарняному) з 24.04.2020 року.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку, що всупереч вимогам статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивач не повідомив свого безпосереднього начальника про погіршення стану здоров`я та про перебування на лікарняному з 24.04.2020 року.

Згідно Книги реєстрації хворих та обліку інспекторів прикордонної служби позивач тільки 27.04.2020 року звернувся до фельдшера відділу прикордонної служби зі скаргами на погане самопочуття (а.с. 55 зворотній бік).

Відповідно до п. 2 Порядку виїзду військовослужбовців загону в особистих справах за межі гарнізону, ділянки відповідальності виїзд у межах Закарпатської області згідно з адміністративно-територіальним устроєм України, в позаслужбовий час, вихідні, святкові та неробочі дні відбувається без подання начальнику загону письмового рапорту військовослужбовця, а лише на підставі здійснення усної доповіді (а.с. 84).

В ході службового розслідування було встановлено, що позивач 29.04.2020 року здійснив виїзд за межі ділянки відповідальності, без відповідного письмового та усного повідомлення про це керівництва прикордонного загону.

Щодо посилання позивача, що він покинув військове містечко за рекомендацією лікаря, то суд констатує, що позивачем не надано жодних належних та допустимі доказів того, що його було направлено для подальшого обстеження в місто Ужгород, у зв`язку з чим він 29.04.2020 року покинув військове містечко (межу ділянки відповідальності). Відсутні такі докази і у матеріалах справи.

Крім того, згідно Книги реєстрації хворих та обліку інспекторів прикордонної служби відсутні відомості щодо звернення позивача 29.04.2020 року до фельшера відділу прикордонної служби.

Таким чином, 29.04.2020 року, під час лікарняного, позивач здійснив виїзд за межі ділянки відповідальності, без відповідного письмового та усного повідомлення про це керівництва прикордонного загону, у зв`язку з чим порушив вимоги п. 3 Порядку виїзду військовослужбовців Державної прикордонної служби України в особистих справах за межі гарнізонів, ділянок відповідальності, де дислоковано орган, навчальний заклад, науково-дослідну установу, підрозділ (спеціального призначення) Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 січня 2016 року № 149, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 28 січня 2016 року за №460/28590.

Таким чином, в ході розгляду справи по суті було встановлено факт порушення позивачем вимог статей 11, 12, 14, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог наказу МВС України «Про порядок виїзду військовослужбовців Державної прикордонної служби України в особистих справах за межі гарнізонів, ділянок відповідальності, де дислоковано орган, навчальний заклад, науково-дослідну установу, підрозділ (спеціального призначення) Державної прикордонної служби України» № 149 від 02.03.2016 року, а саме: не здійснення позивачем доповіді 24.04.2020 року про отримання медичної довідки про тимчасову непрацездатність, а також виїзд 29.04.2020 року за межі ділянки відповідальності без доповіді керівнику структурного підрозділу.

У відповідності до ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Так, наказом начальника Чопського прикордонного загону «Про результати службового розслідування» від 15.05.2020 №450-аг позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідальність».

Згідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, відповідач як суб`єкт владних повноважень надав до суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив на позов, і довів правомірності прийнятого наказу начальника Чопського прикордонного загону "Про результати службового розслідування" від 15 травня 2020 року № 450-Г, в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позов.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Головна, буд. 55 а, ) про визнання незаконним та скасування наказу - відмовити.
2. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено 07.09.2021 р.