Справа № 160/3279/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року Справа № 160/3279/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді:Царікової О.В.,
секретаря судового засіданняБогатинської К.В.,
представника позивача представника відповідача Войтенко К.В., Кекуатової Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу №160/3279/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР ФІЛЬТР" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,
04.03.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР ФІЛЬТР" до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110050/2021/000016/1 від 18.02.2021.
В обґрунтування позовних вимог представник ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" зазначив, що з метою митного оформлення товарів, придбаних згідно з зовнішньоекономічним контрактом №14/10/19 від 14.10.2019, укладеним між позивачем/покупцем та іноземною компанією Компанією SOLE AQUA Co., Ltd (Тайвань), додатком 2 до контракту, рахунком-проформою №SA1091016 від 30.10.2020, інвойсом №SA1091016 від 22.12.2020, коносаментом №U201207TXOD2636F від 29.12.2020 було подано електронну митну декларацію №UA110050/2021/001100 від 17.02.2021 разом з документами, які підтверджують митну вартість товару, що підтверджується відповідними відомостями у графі 44 декларації. Натомість, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110050/2021/000016/1 від 18.02.2021, згідно з яким митний орган здійснив коригування митної вартості задекларованих товарів. Позивач вважає, що оскаржене рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 відкрито провадження у справі №160/3279/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.04.2021. Останнє судове засідання відбулося 15.07.2021.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позовної заяви повністю.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд зазначає таке.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 14.10.2019 року між Продавцем - Компанією SOLE AQUA Co., Ltd (Тайвань) та Покупцем - ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" (Україна) було укладено зовнішньоекономічний договір №14/10/19 (далі - Контракт), відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця товар (запасні частини та комплектуючі для фільтрів очищення води), а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.
Відповідно до п. 1.2 р. 1 Контракту, асортимент товару зазначається у проформах-інвойсах, які додаються до Контракту та є його невід`ємними частинами.
Ціна і загальна вартість Контракту визначена у 2 розділі Контракту.
Пунктом 2.1 р.2 Контракту встановлено, що ціна на товар визначається у доларах США на умовах "FOB-Taiwan".
В свою чергу, п.2.2 р.2 Контракту визначено, що до ціни товару включена вартість товару, тари, упаковки, маркування, навантажувальних робіт.
Загальна сума Контракту складає 180000,00 USD (дол. США) (п. 2.4 р. 2 Контракту).
Пунктом 4.2 р.4 Контракту сторони погодили, що розрахунки товару проводяться на умовах передплати у розмірі 100% його вартості шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Продавця.
Поставки товару здійснюються на умовах "FOB-Taiwan" згідно з міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів "ІНКОТЕРМС-2010" (п.3.1 р.3 Контракту).
Продавець здійснює поставку товару партіями на підставі рахунку-фактури (п.3.2 р.3 Контракту).
Обов`язок Продавця з поставки товару вважається виконаним в момент передачі товару перевізнику (п.3.5 р.3 Контракту).
Продавець зобов`язується передати в розпорядження Покупця копії наступних документів: рахунок-фактура, пакувальний лист, коносамент, сертифікат походження, експортну декларацію ( п.3.7 р.3 Контракту).
29.11.2019 сторони уклали додаткову угоду №1 до Контракту, якою були внесені зміни до п.3.1 р.3 Контракту щодо здійснення поставки на умовах "FOB-Taichung" згідно з "ІНКОТЕРМС-2010" та до п. 2.1 р.2 Контракту щодо визначення ціни на умовах "FOB-Taichung".
Також, вищезазначеною додатковою угодою №1 були внесені зміни до п. 4.2 р.4 Контракту щодо проведення безготівкових розрахунків на умовах передплати у розмірі 100% вартості товару з можливістю сплати за товар частинами у різних пропорціях.
30.10.2020 сторонами було укладено додаток 2 до Контракту та рахунок-проформу №SA1091016, якими погоджено найменування, кількість, ціну товару: 1) Білий корпус 1/4" NPT з білою плоскою кришкою у кількості 8496 шт. ціною 2,75 дол. США/од. (вартість 23 364,00 дол. США); 2) Прозорий корпус 1/4" NPT з білою плоскою кришкою у кількості 4248 шт. ціною 3,15 дол. США/од. (вартість 13 381,20 дол. США); 3) Білий корпус мембрани до RO з подвійним ущільнювальним кільцем у кількості 4248 шт., ціною 1,80 дол. США/од. (вартість 7646,40 дол. США); 4) Монтажна пластина 1,5" для кріплення корпусу у кількості 150 шт. ціною 6,50 дол.США/од. (вартість 975,00 дол. США); 5) Манометр 10кг*1,5"*1/4 з U-затиском у кількості 200 шт ціною 3,70 дол. США (вартість 740 дол. США).
20.11.2020 на виконання умов Контракту (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою №1 від 29.11.2019) ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" в якості часткової передплати за товар було здійснено SWIFT-платіж в адресу Компанії SOLE AQUA Co., Ltd у розмірі 23 040 дол. США.
25.11.2019 від Компанії SOLE AQUA Co., Ltd надійшов лист, яким ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" було повідомлено про збільшення ціни на товар "Манометр 10кг*1,5"*1/4 з U-зажимом" з 3,70 дол. США до 4, 625 дол. США. у зв`язку з підвищенням ціни на матеріал з боку основного постачальника.
25.11.2020 сторони переглянули загальну вартість поставки товарів та дійшли згоди про зменшення кількості товару "Білий корпус 1/4" NPT з білою плоскою кришкою" до 8424 шт., у зв`язку з чим 25.11.2020 уклали додаток 2 зі змінами, яким погодили загальну вартість товару у розмірі 46 093,60 дол. США.
25.11.2020 року ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" було здійснено SWIFT-платіж на розрахунковий рахунок Компанії SOLE AQUA Co., Ltd в погашення залишку передплати за товар у розмірі 23 053 дол. США.
З метою організації перевезення товару за Контрактом в рамках договору про надання транспортно-експедиційного обслуговування №97 від 26.01.2017 ТОВ "ЛІДЕРФІЛЬТР" залучило Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАМАН ШИПІНГ". Перевезення товару до кордону України (м. Одеса, Одеський морський торговельний порт) здійснювалося морським транспортом на підставі коносаменту (Bill of lading) №U201207TXOD2636F від 29.12.2020.
Імпортування означеного товару обумовлено Контрактом №14/10/19 від 14.10.19, інвойсом №SA1091016 від 22.12.2020, коносаментом № U201207TXOD2636F від 29.12.2020.
Загальна митна вартість товару була визначена декларантом за першим методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме:
- декларація митної вартості №UA110050/2021/001100;
- контракт №14/10/19 від 14.10.2019;
- рахунок-проформа №SA1091016 від 30.10.2020;
- додаток №2 від 30.10.2020;
- платіжне доручення №19 від 20.11.2020;
- додаток №2 (зі змінами) від 25.11.2020;
- прайс-лист виробника б/н від 25.11.2020;
- платіжне доручення №20 від 25.11.2020;
- рахунок-фактура (інвойс) №SA1091016 від 22.12.2020;
- пакувальний лист №SA1091016 від 22.12.2020;
- договір про надання послуг митного брокера №01/10/2016 від 14.10.2019;
- договір про транспортно-експедиторське обслуговування №97 від 26.01.2017;
- заявка на організацію транспортування та експедирування вантажу №353985 від 29.12.2020;
- рахунок про транспортування №LS-4337005 від 09.02.2021 року;
- довідка про транспортні витрати №60 від 09.02.2021;
- коносамент U201207TXOD2636F від 29.12.2020;
- міжнародна автотранспортна накладна (CMR) №442 від 15.02.2021;
- експортна декларація №DA/BE/09/240/X3277 від 22.12.2020.
За результатами формато-логічного контролю автоматизованою системою аналізу згенеровано обов`язкові форми контролю за ЕМД від 17.02.2021 №UA110050/2021/001100: Контроль правильності визначення митної вартості товарів; Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Митним органом відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України були додатково витребувані від ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" документи, у зв`язку з тим, що документи надані позивачем до митного оформлення разом із митною декларацією №UA110050/2021/001100 від 17.02.2021 містили розбіжності та не містили всіх даних відповідно до обраного методу визначення митної вартості.
За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Дніпровською митницею Держмитслужби встановлено, що подані документи містять розбіжності, у зв`язку з чим відповідач запропонував декларанту подати додаткові документи у відповідності до вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України.
Листом б/н від 18.02.2021 декларантом ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" надіслано до відповідача додаткові документи (зокрема, висновок цінової експертизи Донецької ТПП від 16.02.2021 №ЭИ-12, переклад експортної декларації №DA/BE/09/240/X3277 від 22.12.2020 року, лист б/н від 25.11.2020, додаткова угода №1 від 29.11.2019, виписки з бухгалтерської документації, рахунок LS-4339029 від 17.02.2021) та пояснення щодо виявлених невідповідностей.
Додатково листом №18/2/02 від 18.02.2021 декларантом позивача було зазначено, що вся необхідна інформація для підтвердження митної вартості товарів надана в повному обсязі та будь-які інші документи щодо митного оформлення товару, задекларованого за митною декларацією №110050/2021/001100 від 17.02.2021 надаватися не будуть.
Наведені вище обставини позивачем не заперечуються.
Як встановлено зі змісту вищезазначених картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів та рішення про коригування митної вартості товару, підставою для їх винесення стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, містили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за товари.
Так, зокрема, у графі 33 спірного рішення митний орган зазначив таке.
Відповідно до п.3.2 контракту від 14.10.2019 №14/10/19 продавець здійснює поставку товару партіями відповідно до інвойсів. Інвойс від 22.12.2020 № SA1091016, наданий до митного оформлення, не містить посилання на контракт 14.10.2019 №14.10.19 та додаткову угоду 25.11.2020, тобто не ідентифікується з оцінюваною партією товару.
Відповідно до наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB - Taichung, Тайвань, згідно з Інкотермс 2010. У коносаменті від U201207TXOD2636F від 29.12.2020 зазначено: port of Loading - Kaohsiung (Тайвань). В заявці на перевезення №353985 від 29.12.2020 - Taichung (Тайвань). Документи на підтвердження доставки від Продавця до порту Kaoshiung декларантом не надано. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом надано договір про транспортно-експедиційне обслуговування від 26.01.2017 №97, рахунок на оплату LS-4337005 від 09.02.2021, заявку на перевезення №353985 від 29.12.2020.
Відповідно до пункту 1.3 договору про транспортно-експедиційне обслуговування від 26.01.2017 №97 перевезення здійснюється на підставі договору та заявок на перевезення. Відповідно до заявки №353985 від 29.12.2020 зазначено: порт загрузки - Taichung (Тайвань), порт вигрузки - Одеса (Україна), вартість послуги 7400 дол. США (6120 дол.США - фрахт, 460 дол.США- вивантаження, внутрішньопортове експедирування та автоперевозка - 820 дол.США.). В наданому рахунку про надання послуг перевезення зазначена вартість морського фрахту за межами території України на загальну суму 168850,80 грн. Вартість вищезазначених послуг у національній валюті не відповідає здійсненому розрахунку за офіційним курсом Національного банку України на дату виставлення рахунку від 24.06.2020 №LS-4290385 (168850,8/27,6651=6103,4 дол. США).
Сума, сплачена за морське перевезення вантажу, перераховується на підставі договору морського перевезення (коносамент). З урахуванням терміну FOB згідно Інкотермс, за яким всі витрати у порту відправлення (із завантаженням на борт судна) покладені на продавця, внутрішньопортове експедирування здійснюється ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" (експедитор) виключно у порту призначення на території України. Заявлені у вищезазначених документах витрати, понесені ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" на морське перевезення, не передбачені положеннями договору на транспортно-експедиторське обслуговування, як такі, що покладені на експедитора (суперечать положенням п. 4.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 26.01.2017 № 97).
Плата експедитору за надання ним послуг з організації та забезпечення перевезень імпортованих вантажів на комерційних умовах поставки, які передбачають оплату транспортних витрат за рахунок покупця товару, в тому числі в разі надання послуги на всьому шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення, є частина загальних витрат на транспортування, тому в межах вимог законодавства з питань державної митної справи (зокрема, п. п. 4, 10 статті 58 МКУ), Податкового кодексу України (п. 190.1 статті 190) є обов`язковою для включення до бази оподаткування таких товарів. Враховуючи вищезазначене, при розрахунку декларантом не враховано плату експедитору, яка є складовою загальних транспортних витрат.Рахунок LS-4339029 від 17.02.2021 містить інформацію про суму експедиторської винагороди - 1626,33 грн. Оскільки експедитором в рахунку LS-4339029 від 17.02.2021 не розподілені витрати на транспортно-експедиційні послуги, понесені до та після перетину митного кордону України, зазначені витрати повинні включатися у повному обсязі до митної вартості оцінюваних товарів.
Пунктом 4.1.6 транспортного договору передбачений документ: акт виконаних робіт. Зазначений документ не надавався до митного оформлення.
Видаткові накладні від 26.02.2020 №18 та №19 від 27.02.2020 надані без відповідних податкових накладних. Таким чином, бухгалтерські документи щодо підтвердження митної вартості товарів надані не в повному обсязі.
Наданий до митного контролю прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість.
Також, в означених картці та рішенні відповідач зазначив, що у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, посилаючись на те, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних (аналогічних) товарів для товарів та за обсягами партії поставки з максимально наближеним часом, а саме:
Враховуючи означену інформацію, митна вартість товару була визначена відповідачем за другорядним методом визначення митної вартості (2-ґ) - резервним методом згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України.
Вважаючи ввищезазначене рішення про коригування митної вартості товару протиправним, ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" звернулося за захистом своїх прав та інтересів до суду із означеним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України (далі - МК України), встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної митної політики, становлять митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України - документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
Приписами статті 337 МК України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою відповідно до статті VІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
Контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України).
Відповідно до частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 2 статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 МК України).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3статті 57 МК України).
При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6статті 57 Митного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ст. 57 МК України- у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз положень частини 3 статті 53, частин 1, 2 та 5 статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митного органу при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Стосовно розбіжностей та зауважень митного органу, на які відповідач вказує в оскарженому рішенні, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Як слідує зі змісту оскарженого рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів.
Разом з тим, із доказів, наявних в матеріалах справи встановлено, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Щодо посилань митного органу на невідповідність сум, сплачених відповідно до платіжних доручень №19 від 20.11.2020 та №20 від 25.11.2020 відсотковому відношенню, визначеному у інвойсі від 22.12.2020 №SA1091016 суд зазначає таке.
В свою чергу, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких має здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. Таким чином, розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів у достовірності задекларованої митної вартості. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 420/1709/19).
Щодо посилання відповідача на непідтвердження витрат на траснпортування оцінюваної партії товару суд зазначає таке.
Судом з`ясовано, що поставка товару за Контрактом здійснювалась на умовах "ІНКОТЕРМС-2010" FOB - Taichung. Термін FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) - термін ІНКОТЕРМС-2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Отже, Компанією SOLE AQUA Co., Ltd виконується постачання до названого порту відвантаження - Taichung, а також здійснюється митне очищення товару для експорту. Подальше перевезення товару з порту Taichung до території України здійснюється за рахунок ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР".
Крім того, у постанові від 02.03.2018 у справі №804/2997/17 Верховний Суд погодився з позицією суду апеляційної інстанції, що термін FOB Інкотермс-2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо обґрунтованості доводів позивача про відсутність як підстав, так і доказів сплати ним таких витрат.
Також, у постанові від 12.03.2019 у справі №817/604/17 Верховний Суд зазначив, що у розумінні "Інкотермс 2010" термін "вартість і фрахт" означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.
З огляду на викладене, витрати на транспортування по країні продавця та завантаження на борт судна не потребують додаткового підтвердження для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов договору поставки та за інвойсом.
Стосовно тверджень митного органу про виявлені розбіжності у документах, наданих на підтвердження витрат на транспортування оцінюваних товарів до порту ввезення на митну територію України, як складової митної вартості, слід зазначити таке.
В свою чергу, між ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" (Клієнт) та ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" (Еспедитор) укладено договір про надання транспортно-експедиційного обслуговування №97 від 26.01.2017, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" доручає ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" від його імені та за його кошти здійснювати організацію перевезення товару з подальшим залученням третьої сторони - Перевізника.
Відповідно до п.1.3 Договору від 26.01.2017 року №97 під кожне перевезення Клієнт надає експедитору заявку, в якій зазначається найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення, вид вантажу, вид транспорту, вартість послуг Експедитора, а також інші умови, пов`язані з виконанням цього договору. На підставі вищевикладеного, ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" було надано ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ" заявку №353985 від 29.12.2020 року на здійснення організації транспортування та експедирування вантажу у контейнері №TCKU7658442, в якій зазначена детальна інформації про перевезення.
Під час митного оформлення товару позивачем було надано довідку про транспортні витрати №60 від 09.02.2021 року, рахунок-фактуру №LS-4337005 від 09.02.2021 року, виставлений ТОВ "ЛАМАН ШИПІНГ", відповідно до яких вартість міжнародного морського перевезення товару склала 168850,80 грн.
Вищенаведені відомості свідчать про усі додаткові витрати, які були понесені під час перевезення придбаного позивачем товару, відомості щодо перевантаження наявні у документах, які були надані відповідачу під час митного оформлення означеного товару.
В якості документа, що підтверджує факт морського перевезення контейнера позивачем надано Коносамент від 29.12.2020 №U201207TXOD2636F. На підставі означеного коносамента товар був отриманий Перевізником у порту призначення та здійснено подальше перевезення у кінцевий пункт призначення.
В оскарженому рішенні, відповідачем зазначено, що наданий прайс-лист від б/н від 25.11.2020 має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців та наявність знижок або дисконту на оцінювані товари.
Такі твердження відповідача абсолютною мірою спростовуються самим прайс-листом, аналіз якого свідчить про відсутність таких ознак як адресний характер та суб`єктивну спрямованість, оскільки такий прайс-лист не має жодного адресата взагалі.
Судом встановлено, що митному органу було надано прайс-лист, який містить дату складання, найменування товару, одиниці виміру, ціну із зазначенням валюти, інформацію щодо виробника, умови поставки, контактну інформацію продавця, і який адресований необмеженому колу потенційних покупців, а отже такий документ є належним підтвердженням правильності зазначеної ним митної вартості товару із застосуванням основного методу.
Обов`язкової вимоги щодо отримання від суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - виробника товару вказаної вище документації, чи вимог до її складання чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено.
Чинний Митний кодекс України не розкриває поняття та тлумачення прайс-листа, що в контексті визначеного ч. 2 ст. 19 Конституції України імперативного принципу, не дає можливості відповідачу тлумачити таке поняття на власний розсуд та на власну користь, висувати до прейскурантів (прайс-листів) власні формальні вимоги.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару визначено додатковими документами.
Згідно з загальноприйнятою світовою практикою прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Суд відхиляє доводи відповідача стосовно не включення позивачем до митної вартості товару експедиторської винагороди, оскільки зі змісту ч. 10 ст. 58 МК України встановлено, що до ціни товару повинні додаватися, зокрема, витрати на транспортування товарів до місця їх ввезення на митну територію України.
Проте, виходячи з положень Господарського кодексу та норм Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторські послуги не можуть охоплюватися поняттям "транспортування", яке передбачає виключно перевезення вантажу. Транспортно-експедиторські послуги хоча й пов`язані з транспортуванням, але не є складовою частиною транспортування.
Підпунктом "ж" п. 186.3 ст. 186 Податкового кодексу України визначено, що місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.
Таким чином, якщо транспортно-експедиторські послуги надаються отримувачу послуг (замовнику) - резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню податком на додану вартість на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги).
Отже, транспортно-експедиторські послуги є окремим об`єктом податку на додану вартість. Додавання їх до митної вартості товару призвело б до подвійного оподаткування податком на додану вартість цих послуг.
Методичні рекомендації з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65, на які посилається відповідач, по-перше, не є нормативно-правовим актом, носять рекомендаційний характер, по-друге, стосуються виключно питань бухгалтерського обліку на підприємствах транспорту. Тобто, Методичні рекомендації стосуються виключно питань обліку витрат, понесених підприємствами, що за плату здійснюють перевезення (інші роботи й послуги, пов`язані з перевезеннями) іншим особам та жодним чином не адресують питання визначення митної вартості товарів.
Довідкою про транспортно-експедиційні витрати №60 від 09.02.2021 року, рахунком-фактурою №LS-4337005 від 09.02.2021 визначено вартість перевезення вантажу до митного кордону, яка була включена позивачем до митної вартості товару.
Винагорода за послуги з організації та забезпечення перевезень, транспортно-експедиційні послуги на території України виставлялися до оплати ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" на підставі рахунку-фактури №LS-4339029 від 17.02.2021 з нарахуванням ПДВ за ставкою 20% як на послуги з місцем постачання на митній території України.
Сплата за отримані послуги, з урахуванням податку на додану вартість була у повному обсязі здійснена ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР", що підтверджується платіжним дорученням №778 від 22.02.2021 року. Надання вищезазначених послуг підтверджується також актами виконаних робіт від 19.02.2021 року № LS-0001712, № LS-0001746, LS-0001754. Вищезазначене платіжне доручення та акти виконаних робіт не надавалися до митного оформлення, оскільки були складені у часі пізніше, проте були надані позивачем до суду.
Таким чином, зазначені митницею в оскарженому рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність відомостей, які стали підставою для витребування митницею додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, не можуть бути визнані об`єктивними, обґрунтованими та такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості товарів.
Стосовно правомірності винесення рішення про коригування вартості товарів №1, №2 із застосуванням резервного методу визначення вартості товарів при прийнятті якого Дніпровська митниця Держмитслужби керувалася ч. 2 ст. 58 МК України та ч. 6 ст. 54 МК України, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У той же час, судом встановлено, що позивачем (декларантом) підтверджено документально заявлену митну вартість за основним методом (за ціною договору), оскільки всі надані документи до ЕМД №110050/2021/001100 від 17.02.2021 підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товарів, зазначену позивачем у декларації.
Суд зазначає, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 14.01.2020 у справі №813/1350/14.
Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавалися відповідні документи, що підтверджують митну вартість заявленого до розмитнення товару.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 МК України.
Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.
В свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товари.
За таких обставин, з урахуванням вимог норм чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР", у зв`язку із чим адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору.
ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2692,25 грн, що документально підтверджується платіжним дорученням №789 від 01.03.2021.
Суд звертає увагу на те, що позов задоволено у повному обсязі, відтак, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2692,25, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Стосовно понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження витрат на отримання правової допомоги до матеріалів справи наданий договір про надання правової допомоги №2402-1 від 24.02.2021 року, укладений між ТОВ "ЛІДЕР ФІЛЬТР" (Клієнт) та Адвокатським бюро "Бейгул та партнери" (Адвокат).
Відповідно до пункту 4.1 Договору вартість послуг Адвоката встановлюється в додатковій угоді до цього договору.
Відповідно до п.4.2 Договору клієнт протягом трьох днів з моменту підписання Договору, сплачує передплату за надані послуги в розмірі, що становить 100% від загальної вартості послуг. Адвокат залишає за собою право в односторонньому порядку надати весь обсяг або частину роботи безоплатно.
Суд зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Означене правило при вирішенні питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 у справі №814/698/16.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Проте, в порушення ч. 4, 5 ст. 134 КАС України позивачем для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат не було подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З наданих до суду документів на підтвердження витрат на правничу допомогу не встановлено, що вони відносяться саме до означеної справи та відсутній безпосередній зв`язок з предметом оскарження у справі № 160/3279/21.
З огляду на додаткову угоду № 1 до договору, назва послуг зазначена як підготовка матеріалів для звернення з позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, а також супроводження справи у Дніпропетровському окружному адміністративному суді та не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом, що суперечить п. 5 ст. 134 КАС України.
Згідно із п. п. 6, 7 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суд, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, має право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Також, суд бере до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, відповідно до якого Суд наголосив на тому, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З огляду на ненадання позивачем документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат, у суду є підстави для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Керуючись ст. ст. 132, 194, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110050/2021/000016/1 від 18.02.2021.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 липня 2021 року.

Суддя О.В. Царікова