Справа № 640/9128/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року м. Київ №640/9128/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженого із захисту державної мови Кремінь Тараса Дмитровича
провизнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Суши Мастер Україна»,

встановив:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженого із захисту державної мови Кременя Тараса Дмитровича, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженого із захисту державної мови Кременя Тараса Дмитровича щодо неухвалення одного з рішень, передбачених частиною третьою статті 55 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 «щодо недотримання вимог законодавства про державну мову в мережі Sushi Master Ukraine» від 15.02.2021, отриманої 15.02.2021, вхідний номер НОМЕР_1 , та ознайомлення з інформацією, що міститься в ній;

- зобов`язати Уповноваженого із захисту державної мови ОСОБА_2 ухвалити одне з рішень, передбачених частиною третьою статті 55 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», за результатами розгляду вказаної скарги ОСОБА_1 та ознайомлення з інформацією, що міститься в ній.

Ухвалою від 06.04.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Водночас суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Суши Мастер Україна».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач за наслідками розгляду скарги позивача не прийняв одне з рішень, передбачених частиною третьою статті 55 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, стверджуючи про його необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що звернення позивача не стосувалося рішень, дій або бездіяльності юридичної особи, її посадової особи та працівника, які особа може оскаржити до відповідача відповідно до частини третьої статті 54 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», а тому не підлягало розгляду відповідачем у порядку, визначеному статтею 55 цього Закону. Також звернення позивача стосувалося звернення до відповідача з інших питань відповідно до частини четвертої статті 54 названого Закону та за своєю суттю було зверненням (заявою, клопотанням), яке містило повідомлення про недоліки у діяльності відповідного підприємства, та висловлені думки позивача щодо поліпшення його діяльності), і з огляду на це обґрунтовано розглянуто відповідачем відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Відтак, будь-яка бездіяльність відповідача за результатами розгляду звернення позивача відсутня.

У відповіді на відзив, а також в додаткових поясненнях позивач висловив свої заперечення на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, наполягаючи на тому, що подана ним до відповідача скарга підлягала розгляду відповідно до положень Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та на тому, що відповідачем не дотримано вимоги цього Закону під час розгляду його скарги.

Третя особа надала суду письмове пояснення щодо позову, в якому повідомила про те, що жодних порушень законодавства щодо позивача не допускала.

Ознайомившись із матеріалами справи, суд встановив, що позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 15.02.2021 №ВА-419 щодо недотримання вимог законодавства про державну мову в мережі Sushi Master Ukraine. Так, зокрема, позивач зазначив, що обслуговування в одному з ресторанів мережі Sushi Master Ukraine, який знаходиться за адресою: м. Київ, бульвар Перова, 36 (ТРЦ «Квадрат»), здійснюється російською мовою, що є порушенням статті 30 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». З огляду на викладене просив довести до відома працівників мережі Sushi Master Ukraine зміст статті 30 вищевказаного Закону та забезпечити обслуговування споживачів українською мовою відповідно до указаної статті.

Водночас доцільно зауважити, що до суду разом із позовною заявою позивач надав копію вищевказаної скарги, друга сторінка якої відрізняється від другої сторінки скарги, надісланої на адресу відповідача. Так, зокрема, в прохальній частині цієї скарги позивач просить відповідача здійснити контроль за застосуванням державної мови на предмет дотримання вимог Закону щодо описаних у скарзі обставин суб`єктом господарювання ТОВ «Суши Мастер Україна» () та вжити всіх передбачених законом заходів для запобігання вчиненню в подальшому описаних порушень законодавства про державну мову названим товариством.

За наслідками розгляду указаної скарги Уповноважений із захисту державної мови ОСОБА_3 листом від 04.03.2021 №452/4.2-03/21-У повідомив позивача, поміж іншого, про надіслання на адресу ТОВ «Суши Мастер Україна» листа з інформацією щодо норм Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та вимогою забезпечити використання працівниками та партнерами державної мови відповідно до вимог цього Закону при обслуговуванні споживачів. Також відповідач повідомив позивача, що питання, пов`язані з порушенням права громадян на отримання державною мовою інформації та послуг у відповідних сферах суспільного життя, визначених згаданим Законом, перебувають на його постійному контролі.

Оцінюючи такі дії відповідача щодо розгляду вищевказаної скарги ОСОБА_1 , суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» (далі - Закон №2704-VIII) цей Закон регулює функціонування і застосування української мови як державної у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України.

Частиною другою указаної статті визначеного, що дія цього Закону не поширюється на сферу приватного спілкування та здійснення релігійних обрядів.

Згідно зі статтею 30 Закону №2704-VIII мовою обслуговування споживачів в Україні є державна мова.

Підприємства, установи та організації всіх форм власності, фізичні особи - підприємці, інші суб`єкти господарювання, що обслуговують споживачів (крім випадків, встановлених частиною третьою цієї статті), здійснюють обслуговування та надають інформацію про товари (послуги), у тому числі через інтернет-магазини та інтернет-каталоги, державною мовою. Інформація державною мовою може дублюватися іншими мовами.

На прохання клієнта його персональне обслуговування може здійснюватися також іншою мовою, прийнятною для сторін.

Суб`єкт електронної комерції, зареєстрований в Україні, під час своєї діяльності та в разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити надання всієї інформації, визначеної Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі щодо предмета електронного договору, державною мовою.

Інформація про товари та послуги на території України надається державною мовою, з урахуванням особливостей, визначених у статті 33 цього Закону.

Виробники (виконавці, продавці) в Україні всіх форм власності надають споживачам інформацію про вироби (товари), роботи чи послуги державною мовою. Така інформація може дублюватися будь-якою іншою мовою.

Інформація про вироби (товари), роботи чи послуги, зазначена у частині шостій цієї статті, доводиться до відома споживача в порядку, у спосіб та в обсязі, що визначені Законом України «Про захист прав споживачів».

В інформації про вироби (товари), роботи чи послуги, наданій державною мовою, допускається використання слів, скорочень, абревіатур та позначень англійською мовою та/або з використанням літер латинського та/або грецького алфавітів.

У разі якщо крім державної інформація про товари та послуги надається також іншими мовами, обсяг інформації про товари та послуги державною мовою не може бути меншими за обов`язковий обсяг інформації згідно з вимогами, встановленими Законом України «Про захист прав споживачів».

За змістом статті 49 Закону №2704-VIII з метою сприяння функціонуванню української мови як державної у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України діє Уповноважений із захисту державної мови (далі - Уповноважений).

Завданнями Уповноваженого є:

- захист української мови як державної;

- захист права громадян України на отримання державною мовою інформації та послуг у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України і усунення перешкод та обмежень у користуванні державною мовою.

З метою реалізації покладених на нього завдань Уповноважений, поміж іншого розглядає скарги фізичних і юридичних осіб на дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій всіх форм власності, інших юридичних і фізичних осіб щодо дотримання вимог законодавства про державну мову.

Уповноважений здійснює свої повноваження безпосередньо. Для забезпечення виконання повноважень Уповноважений призначає представників. Представник Уповноваженого є працівником секретаріату Уповноваженого і здійснює повноваження, визначені цим Законом, за місцезнаходженням секретаріату або в іншому місці, визначеному Уповноваженим.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону №2704-VIII для забезпечення діяльності Уповноваженого утворюється секретаріат. Секретаріат Уповноваженого здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Уповноваженого.

Статтею 54 Закону №2704-VIII визначено, що кожна особа має право звернутися до Уповноваженого, інших органів, уповноважених здійснювати захист і контроль щодо застосування державної мови, зі скаргою про порушення вимог цього Закону та щодо усунення перешкод та обмежень у користуванні державною мовою.

Частинами другою та третьою статті 54 названого Закону передбачено підстави, коли особа може оскаржити до Уповноваженого рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій державної і комунальної форм власності, їхніх посадових і службових осіб та працівників, а також, коли особа може оскаржити до Уповноваженого рішення, дії або бездіяльність громадських об`єднань, політичних партій, інших юридичних осіб, їхніх посадових осіб та працівників.

Відповідно до частини четвертої цієї ж статті особа може звернутися до Уповноваженого з інших підстав.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 Закону №2704-VIII скарги подаються Уповноваженому протягом шести місяців з дня виявлення заявником порушення.

Порядок розгляду скарг Уповноваженим врегульовано статтею 55 Закону №2704-VIII.

Так, у скарзі має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання особи, викладено суть скарги. Письмова скарга повинна бути підписана заявником із зазначенням дати. В електронній скарзі також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявникові може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування підпису під час надсилання електронного звернення не вимагається.

Секретаріат Уповноваженого в день надходження скарги реєструє її і подає на розгляд Уповноваженому.

Уповноважений упродовж 10 робочих днів з дня надходження скарги ознайомлюється з інформацією, що міститься в ній. За результатами ознайомлення Уповноважений може ухвалити рішення про:

1) здійснення мовної експертизи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

2) здійснення контролю за застосуванням державної мови;

3) залишення скарги без розгляду.

За результатами розгляду скарги Уповноважений повідомляє заявника про результати розгляду його скарги.

Уповноважений своїм умотивованим рішенням залишає скаргу без розгляду та повертає її заявнику, якщо:

1) на рішення, дії або бездіяльність, наведені у скарзі, не поширюється дія цього Закону;

2) скарга стосується випадків дотримання стандартів державної мови під час публічних виступів посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування;

3) наведені у скарзі факти вже були предметом розгляду і щодо них Уповноважений ухвалив рішення;

4) скарга щодо дотримання стандартів державної мови не містить обґрунтування;

5) фактичні обставини, зазначені у скарзі, є предметом судового розгляду щодо порушення вимог цього Закону.

Скарги, які не відповідають вимогам частини першої цієї статті, не підлягають розгляду та вирішенню.

Строк розгляду скарги становить 30 робочих днів від дня ухвалення рішення про здійснення мовної експертизи чи вжиття попередніх заходів контролю за застосуванням державної мови. Уповноважений може подовжити строк розгляду скарги, про що невідкладно повідомляє заявника, але не більше ніж на 30 робочих днів.

Рішення, дії чи бездіяльність Уповноваженого можуть бути оскаржені до суду.

Відтак, з наведених норм слідує, що Уповноважений має право на здійснення державного контролю як за скаргою, форма якої відповідає вимогам частини першої статті 55 Закону №2704-VIII, так і за власною ініціативою.

Суд, дослідивши зміст скарги позивача від 15.02.2021 №ВА-419, дійшов висновку, що за змістом та формою вона відповідає вимогам частини першої статті 55 Закону №2704-VIII та стосується питань, що регулюються указаним Законом. Так, зокрема, в скарзі зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання позивача та викладено суть скарги, яка стосується дотримання закладом громадського обслуговування вимог статті 30 Закону №2704-VIII в частині обслуговування споживачів та надання інформації про товари (послуги) державною мовою. І

З огляду на викладене суд критично сприймає доводи відповідача про те, що указана скарга не є скаргою щодо застосування державної мови у сферах суспільного життя, визначених Законом №2704-VIII, та до її розгляду підлягає застосуванню Закон України «Про звернення громадян».

При цьому зі змісту листа Уповноваженого від 04.03.2021 №542/4.2-03/21-У, адресованого позивачу у відповідь на його скаргу, вбачається, що зазначена скарга розглядалася відповідачем з урахуванням вимог Закону №2704-VIII, оскільки в листі міститься посилання на цей Закон.

На переконання суду, Уповноважений належним чином розглянув скаргу позивача з урахуванням тієї редакції, в якій до нього надійшла згадана скарга та відповідно до частини четвертої статті 54 Закону №2704-VIII повідомив його про результати розгляду скарги.

Так, як встановлено судом, у тій редакції, в якій скарга надійшла до Уповноваженого, позивач просив його довести до відома працівників мережі Sushi Master Ukraine зміст статті 30 Закону №2704-VIII та забезпечити обслуговування споживачів українською мовою відповідно до указаної статті.

Ураховуючи таке прохання позивача, викладене в скарзі, Уповноважений вищевказаним листом повідомив його про направлення до ТОВ «Суши Мастер Україна» листа з інформацією про вимоги частини першої статті 30 Закону №2704-VIII щодо обслуговування споживачів в Україні державною мовою та з вимогою забезпечити використання працівниками та партнерами державної мови відповідно до вимог цього Закону при обслуговуванні споживачів.

У відповіді на відзив позивач не надав жодних пояснень стосовно відмінностей, які мають місце у редакції другої сторінки його скарги, надісланої до Уповноваженого та долученої ним до позовної заяви. Тому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що в своїй скарзі він просив Уповноваженого здійснити контроль за застосуванням ТОВ «Суши Мастер Україна» державної мови, а саме на предмет дотримання вимог Закону щодо описаних у його скарзі обставин, та вжити всіх передбачених Законом №2704-VIII заходів для запобігання вчинення цим товариством в подальшому описаних порушень законодавства про державну мову.

Також суд не бере до уваги доводи позивача про протиправну бездіяльність Уповноваженого, яка полягає у неухваленні ним за наслідками розгляду його скарги одного з рішень, передбачених частиною третьою статті 55 Закону №2704-VIII, а саме рішення про:

1) здійснення мовної експертизи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

2) здійснення контролю за застосуванням державної мови;

3) залишення скарги без розгляду.

Така позиція суду обґрунтовується наступним.

Вказаною вище правовою нормою визначено, що Уповноважений упродовж 10 робочих днів з дня надходження скарги ознайомлюється з інформацією, що міститься в ній.

За результатами ознайомлення Уповноважений може ухвалити рішення про:

1) здійснення мовної експертизи в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

2) здійснення контролю за застосуванням державної мови;

3) залишення скарги без розгляду.

За висновком суду прийняття Уповноваженим зазначених рішень належить до його дискреційних повноважень.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, і відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». Оскільки конструкція частини третьої статті 55 Закону №2704-VIII при визначення повноважень відповідача щодо прийняття вищевказаних рішень містить слово «може», то наведене свідчить про надання Уповноваженому права при отриманні та розгляді скарги діяти на власний розсуд, зокрема, й шляхом прийняття/неприйняття вищевказаних рішень.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.07.2020 у справі №826/10085/16.

Відтак, у відповідача відсутній обов`язок при отриманні скарги позивача прийняти одне з рішень, визначених частиною третьою статті 55, оскільки це є його правом.

Натомість, відповідно до частини четвертої цієї статті Закону №2704-VIII, Уповноважений зобов`язаний повідомити заявника про результати розгляду його скарги.

Вказаний обов`язок відповідач, як встановлено судом, виконав.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідач належним чином довів правомірність своїх дій щодо розгляду скарги позивача, тому враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог, судові витрати, які підлягають розподілу у відповідності з нормами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженого із захисту державної мови Кременя Тараса Дмитровича відмовити.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.І. Шейко