Справа № 200/977/21-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року справа №200/977/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року (повне судове рішення складено 17 травня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/977/21-а (суддя в І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (далі Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач є ветераном війни-учасником війни, а тому на нього поширюються пільги, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551-XII), зокрема, безоплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою відповідно до приписів п. 16 ч. 1 ст. 14 цього Закону.

І хоча п. 16 ч. 1 ст. 14 Закону № 3551-XII було виключено на підставі Закону України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», проте, рішенням Конституційного Суду України № 12-р/2018 від 18.12.2018 положення вищевказаного Закону визнано неконституційним та, відповідно, відновлено з 18.03.2019 дію низки соціальних пільг та гарантій, встановлених для ветеранів війни та осіб, на яких розповсюджується дія Закону № 3551-XII, в тому числі і вищевказаної пільги.

З метою отримання визначених законом пільг, позивач 14.01.2021 звернувся до відповідача із відповідною заявою про невідкладну видачу йому листів талонів на право одержання проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки.

Проте, позивач отримав відмову у видачі листа талонів, викладену у листі Управління від 22.01.2021 № 01-04-0112. Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі листа талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки, позивач просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі листа талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки;

- зобов`язати відповідача видати позивачу лист талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що позивач звертався до відповідача щодо надання йому листів талонів як особі, на яку поширюється чинність Закону № 3551-XII щодо безоплатного проїзду один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою. Проте, у зв`язку із виключенням на підставі Закону України від 28.12.2014 № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» п. 16 ч. 1 ст. 14 Закону № 3551-XII, позивачеві було відмовлено у видачі листів талонів на законних підставах. Відповідач наголошує, що рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 норми п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3551-XII неконституційними не визнані і підлягають застосуванню.

Також відповідач зазначає, що у разі поновлення п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону № 3551-XII позивачу буде надано лист талонів на пільговий проїзд. На теперішній час, на переконання відповідача, відсутні підстави для задоволення позовних вимог, натомість місцевим судом наведеним обставинам та нормам не надано правильну оцінку.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 є ветераном війни-учасником війни, відповідно до посвідчення серія НОМЕР_1 , виданого Управлінням 20.10.2016 (а.с.16) на підставі рішення комісії для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до Закону № 3551-XII від 20.10.2016 № 1 (а.с.17).

14.01.2021 позивач звернувся до Управління з заявою, у якій просив забезпечити виконання його законних прав, визначених пунктами 7, 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII (в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII) та невідкладно видати лист талонів на право одержання ветераном війни проїзних документів (квитків) з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу І Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їх сімей) від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), зокрема, абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (а.с.18-20).

Однак, листом від 22.01.2021 № 01-04-0112 відповідач відмовив у видачі листа талонів на право одержання ветераном війни проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки, з огляду на те, що норми п. 7 ст. 14 Закону № 3551-XII неконституційними не визнані і підлягають застосуванню (а.с.21-22).

Вважаючи, що відповідач вчинив протиправні дії щодо незабезпечення його пільгами, передбаченими пунктом 16 частини 1 статті 14 Закону № 3551-XII, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з цією позовною заявою.

Частиною 1 статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них забезпечує Закон № 3551-XII.

Пунктом 16 ч.1 ст.14 Закону № 3551-XII у редакції, що діяла до 01.01.2015, учасникам війни (статті 8, 9) надавались такі пільги:

безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

З 01.01.2015 пункт 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII виключений на підставі абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Закону № 76-VIII. Рішенням Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (справа про соціальний захист ветеранів війни та членів їхніх сімей) Конституційний Суд України:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (некоституційними), серед іншого, абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII та вирішив, що абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- у зв`язку з тим, що абзац другий підпункту 1 пункту 9 розділу I Закону № 76-VIII, згідно з якими виключено окремі положення Закону № 3551-XII зі змінами, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатимуть пункти 7, 16 частини першої статті 14 Закону України № 3551-XII у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII.

Отже, станом на час розгляду відповідачем заяви позивача від 14.01.2021 про видачу листів талонів на проїзд відповідно до пункту 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII норми Закону № 76-VIII, згідно з якими учасники війни були позбавлені цих пільг, втратили чинність, а пункт 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII, в свою чергу, був чинним та підлягав застосуванні у редакції, чинній до 01.01.2015.

Щодо визначення Управління належним суб`єктом розгляду звернення позивача як учасника війни та відповідачем у справі.

Під час дії редакції п. 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII, чинної до 01.01.2015, діяла редакція постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» та затвердженого нею Порядку (далі - Порядок № 302), відповідно до абз.2 п.2 якого лист талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є документом, на підставі якого надається право на пільговий проїзд зазначеним особам згідно з пунктом 17 частини першої статті 12, пунктом 21 частини першої статті 13, пунктом 16 частини першої статті 14, пунктом 18 частини першої статті 15 Закону № 3551-XII.

Згідно з абзацами 1, 3 п. 7-1 цього Порядку у вказаній редакції листи талонів на право одержання ветеранами війни і особами, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості видавались: інвалідам війни, учасникам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, - органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 632, як набрала чинності 31.08.2018, внесено зміни до Порядку № 302, відповідно до яких, право на отримання листів талонів залишилося в учасників бойових дій та осіб з інвалідністю внаслідок війни, органи соціального захисту населення уповноважені видавати такі листи особам з інвалідністю внаслідок війни.

Разом із цим, у рішенні Конституційного Суду України від 18.12.2018 № 12-р/2018 зазначено, що обмеження або скасування положеннями Закону № 76, які є предметом конституційного контролю, пільг, установлених Законом № 3551 (зокрема, п.п.7, 16 ч. 1 ст. 14), фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. Таким чином, підпунктами 1, 3, абзацом другим підпункту 2 пункту 9 розділу I Закону № 76 знижено досягнутий рівень соціального захисту учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. Вказане стало підставою для скасування Конституційним Судом України абзацу другого підпункту 1 пункту 9 Закону № 76-VIII, яким виключено пункти 7 та 16 з частини першої статті 14 Закону № 3551-XII.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо видачі листа талонів призводить до ситуації, за якої учасники війни позбавлені можливості користуватись належними їм пільгами, передбаченими чинними на теперішній час, зокрема пунктом 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII, що є неприпустимим.

Аналогічні висновки викладались Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24 квітня 2014 року зазначено, що враховуючи тривалу бездіяльність держави (з запровадження в законодавстві механізму проведення компенсації), Суд вважає, що через нездатність забезпечити звільнення заявника від оплати, на що він мав право за законом в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов`язання за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення від 2 лютого 2010 року у справі «Клаус і Юрій Кіладзе проти Грузії» (Klaus and louri Kiladze v. Georgia), заява № 7975/06, п. 76).

Зважаючи на передбачене статтею 14 Закону № 3551-XII право позивача на отримання пільг з проїзду та не визначення після прийняття Конституційним Судом України рішення від 18.12.2018 № 12-р/2018 на законодавчому рівні іншого органу, на який би було покладено обов`язок з видачі листів талонів учасникам війни та враховуючи те, що до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 632 до Порядку № 302 виконання зазначеного обв`язку покладалося на органи соціального захисту населення за місцем реєстрації суб`єкта звернення, місцевий суд дійшов правильного висновку, що саме відповідач у справі є належним суб`єктом розгляду звернення позивача про видачу талонів на проїзд.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відмова відповідача, викладена у листі від 22.01.2021 № 01-04-0112, за наслідком розгляду заяви позивача від 14.01.2021 про видачу талонів на проїзд на виконання прав, визначених пунктом 16 статті 14 Закону № 3551-XI з підстав відсутності таких пільг є протиправною.

Враховуючи наведене, вимога позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у видачі листа талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно видачі листа талонів в якості документа, що надає право на пільговий проїзд згідно з пунктом 16 частини першої статті 14 вказаного Закону, слід зазначити, що цим пунктом передбачено право учасника війни: на безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення; або ж проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою.

Оскільки лист талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості є документом, на підставі якого надається право на пільговий проїзд та враховуючи висновки суду про наявність в позивача у 2021/2022 роках права на безплатний проїзд один раз на два роки (туди і назад) залізничним, водним, повітряним або міжміським автомобільним транспортом незалежно від наявності залізничного сполучення або проїзд один раз на рік (туди і назад) вказаними видами транспорту з 50-процентною знижкою, що передбачено пунктом 16 частини першої статті 14 Закону № 3551-XII, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача видати позивачу лист талонів на право одержання проїзних документів (квитків) безоплатно і з 50-відсотковою знижкою їх вартості за 2021/2022 роки.

Згідно зі статтею 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому вона підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року в справі № 200/977/21-а залишити без змін.

Повне судове рішення 09 вересня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук