Справа № 420/8083/20
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/8083/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді Коваля М.П.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року по справі № 420/8083/20, прийнятого у складі судді Стефанова С.О., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо виплати пенсії у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за період з 01.12.2019 року по 01.03.2020 рік у розмірі 11 189,37 грн.; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за минулий час з 01.03.2020 року по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо виплати пенсії у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 у розмірі десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за минулий час з 01.12.2019 року по день проведення такого перерахунку без обмеження граничного розміру із врахуванням раніше виплачених сум;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 24 грудня 2020 року.

01 лютого 2021 року позивачу видано виконавчий лист №420/8083/20.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №420/8083/20 - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2021 року, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року була скасована, прийнята нова ухвала, якою заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення задоволена; встановлено строк подання звіту про виконання у повному обсязі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі №420/8083/20 та зобов`язане Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт у 15 денний строк з моменту набуття законної сили вказаною постановою апеляційного суду.

04 червня 2021 року від ГУПФУ в Одеській області надійшов звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі №420/8083/20 (вхід. №30428/21). В звіті позивачем зазначено, що ГУПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі №420/8083/20, яке набрало законної сили 24.12.2020 року, ОСОБА_1 24.12.2020 року проведено перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.12.2019 року без обмеження граничного розміру. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2021 року складає 20 109,79 грн. Інформація про виконання рішення по справі №420/8083/20 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Крім того, відповідач зазначає, що листом Головного управління від 04.06.2021 року №1500-0403-5/70263 здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо сформування бюджетного запиту для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати за рішенням суду справа №420/8083/20. Таким чином, на переконання відповідача, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.12.2020 рік в сумі 43477,27 грн. буде здійснена Пенсійним фондом України після виділення коштів з Державного бюджету України (а/с 173-174).

08 червня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про накладення штрафу (вхід. №29598/21) (а/с 179-184), в якому позивач просив:

- звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2021 року №1500-0308-7/70514 про виконання судового рішення по справі №420/8083/20 не брати до уваги;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати в 30-денний строк, безпосередньо до Одеського окружного адміністративного суду, новий звіт по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2020 року по справі №420/8083/20;

- накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, відповідального за виконання рішення суду, штраф у сумі, встановленій ч.2 ст.382 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі №420/8083/20.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року, позивач подав апеляційну скаргу, та просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким накласти штраф за невиконання рішення.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує тим, що рішення суду набрало законної сили в минулому році, 24 грудня 2020 року, а отже бюджетний запит на виділення коштів мав бути направлений відповідачем в минулому році.

Натомість запит до Пенсійного фонду України направлений лише майже через 6 місяців, 04 червня 2021 року в день направлення звіту до суду.

При цьому зі змісту запиту слідує, що це є клопотання на виділення коштів з Державного бюджету України, а не запит на виділення коштів передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 126 від 17 лютого 2021 року, якою затверджений бюджет Пенсійного фонду України на 2021 рік та передбачено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Отже, виходячи з зазначеного є підстави вважати, що Головне управління Пенсійного фонду України ухиляється від виконання рішення суду по справі № 420/8083/20 в повному обсязі та протягом тривалого часу не вжило заходів щодо виплати позивачу доплати пенсії за період з 01.12.2019 року по 31.12.2020 року у розмірі 43 477,23 грн..

Крім цього, зі звіту не можливо встановити, яке рішення прийнято Пенсійним фондом України щодо виділення коштів на погашення заборгованості по пенсії позивачу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.17 КАС України ,особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення позову.

Процедура виконання судового рішення , у тому числі встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом визначаються нормами КАС України.

За приписами підпункту 1 пункту 6 статті 246 КАС України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Судовий контроль за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві та провадиться як в порядку, встановленому ст.ст. 382, 383 КАС України, так і в порядку, передбаченому ст. 249 України.

Частиною 1 ст.382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із ч.ч. 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо подання звіту про вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення з питання вирішення спору по суті, реалізується у разі встановлення судом відповідного строку для цього відповідно до приписів ст. 382 КАС України.

Виконання судового рішення має бути підтверджено документально, у тому числі в частині фактичної реалізації обов`язків суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно вимог ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ст.13 Конвенції , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).

Хоча, за деяких обставин виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинно порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

Стаття 13 Конвенції ( 995_004 ) прямо виражає обов`язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги", та надання відповідного відшкодування (див. справу "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI).

Зміст зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції ( 995_004 ) залежить від характеру поданої заявником скарги; "ефективність" "засобу юридичного захисту" у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (див. згадане вище рішення у справі Кудли, пп. 157-158; та рішення у справі "Вассерман проти Росії" (N 2) (Wasserman v. Russia) (no. 2), N 21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).

У справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим. Однак, якщо судове рішення винесене проти держави і на користь фізичної особи, від такої особи в принципі не слід вимагати використання таких засобів: тягар виконання такого рішення покладається головним чином на органи влади, яким слід використати всі засоби, передбачені в національній правовій системі, щоб прискорити процес виконання рішення і не допустити таким чином порушення Конвенції ( 995_004 ) ( див.п.63-65 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), яке набуло статусу остаточного від 15 січня 2010 року).

Апеляційний суд враховує, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року по справі №420/8083/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області 24.12.2020 року проведено перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.12.2019 року без обмеження граничного розміру, що підтверджується перерахунком пенсії від 24.12.2020 року, який доданий представником відповідача до звіту про виконання судового рішення (а/с 175).

Згідно п.1 Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №20-1 від 26.09.2018 року (надалі - Порядок), цей Порядок відповідно до пункту 3 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649, визначає процедуру функціонування реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), та внесення інформації до нього.

Підпунктом 5 пункту 8 Порядку передбачено, що відповідальна особа вносить до реєстру наявну інформацію про суму нарахованої на виконання рішення суду пенсії, що залишається невиплаченою, із зазначенням акта законодавства, згідно з яким проведено таке нарахування.

На підтвердження доплати пенсії у розмірі 43 477,27 грн., на виконання рішення суду від 23 листопада 2020 року, відповідачем надано до суду витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Разом з тим, на підтвердження внесеної до реєстру інформації про суму нарахованої на виконання постанови суду пенсії, що залишилася невиплаченою у розмірі 43 477,27 грн. представником відповідача надано копію розрахунку на доплату пенсії, з якого вбачається, що залишок невиплачених коштів складає 43 477,27 грн (а/с 176).

Крім того, судом встановлено, що листом Головного управління від 04.06.2021 року №1500-0403-5/70263 здійснено запит до Пенсійного фонду України щодо сформування бюджетного запиту для виділення коштів з Державного бюджету України з метою виплати за рішенням суду справа №420/8083/20 (а/с 177).

Як свідчать обставини справи, на момент встановлення судового контролю у цій справі бюджетний запит не виконаний та перераховані суми пенсії на користь позивача фактично не виплачені.

Разом з цим, виходячи з положень ст. 382 КАС України, апеляційний суд враховує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

З огляду на те, що відповідний перерахунок пенсії оспорювався в судовому порядку, тобто на момент виникнення спірних правовідносин в Управлінні донарахована сума пенсії передбачена не була, на виконання судового рішення Управлінням перерахунок пенсії проведено та вжито заходів щодо фактичної виплати донарахованих сум на користь позивача, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність обставин, які б свідчили про умисне невиконання відповідачем чи ухилення від виконання судового рішення.

Апеляційний суд погоджується із обґрунтованістю висновку суду першої інстанції щодо прийняття звіту Управління, поданого стосовно виконання рішення у цій справі, та відсутності обставин для накладення на керівника органу штрафу.

Разом з тим, 19.07.2021 року від представника позивача/апелянта надійшла заява про закриття провадження у справі. До заяви апелянтом надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 .

Апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч.1,2 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року заяву представника позивача/апелянта про закриття провадження у справі повернуто без розгляду.

З огляду на викладене, оскільки висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, апеляційний суд вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.8,19, 55,125 Конституції України, ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3,5,12,19,21,250, 272, 274, 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене та підписане 08 вересня 2021 року.

Головуючий суддя О.О. Кравець

Суддя Л.Є. Зуєва

Суддя М.П. Коваль