Справа № 160/6965/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2021 року Справа № 160/6965/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Ткаченко Ю.А.
представника позивача Александрової І.І.
представника відповідача Корнієнка А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі в режимі відеоконференції адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік у розмірі 113 515 560,45 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач не виконав норматив щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановлений статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не забезпечив працевлаштування осіб з інвалідністю у кількості 531 осіб та не сплатив у добровільному порядку адміністративно-господарські санкції за не працевлаштування осіб з інвалідністю суму в розмірі 113 515 560,45 грн. Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити особам з інвалідністю необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя у зв`язку з чим, позивач просить стягнути зазначену суму боргу з відповідача у судовому порядку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.04.2021 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» вжило усіх заходів, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та систематично протягом 2020 року повідомляло відповідний центр зайнятості своїми звітами форми №3-ПН про наявність вакантних посад для працевлаштування осіб з інвалідністю. Крім того, ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» направляло окремі листи до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості та Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Відповідно до листа Павлоградського міськрайонного центру зайнятості від 18.05.2020 р. відповідач надавав звіти за формою 3-ПН, приймав участь у ярмарках вакансій. Таким чином, підприємство виконано вимогу законодавства в частині виділення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році. Фактичне створення та пристосування робочого місця для осіб з інвалідністю, можливе лише після працевлаштування такої особи. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач скористався лише найпростішим варіантом з численних передбачених законодавством заходів спрямованих на виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю - це подання до центру зайнятості звітної форми №3-ПН. Враховуючи інформацію, відповідно до звіту за формою №10-ПОІ (річна) «Звіт про працевлаштування осіб з інвалідністю», затвердженої наказом Міністерства соціальної політики України від 27.08.2020 р. №591 за 2020 рік, який був надісланий на адресу позивача відповідачем, невиконання нормативу робочих місць вбачається невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році. У зв`язку з чим нарахована адміністративно-господарська санкція у розмірі 113 515 560,45 грн., яку відповідач, враховуючи норму ч.4 ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», повинен був сплатити до 15 квітня 2021 року.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити повністю, з викладених у ньому підстав.
Представник відповідача під час судового засідання в режимі відеоконференції пред`явлені позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
На підставі наданого відповідачем звіту за 2020 рік, позивачем здійснено розрахунок, відповідно до якого сума адміністративно-господарських санкцій, що підлягала сплаті відповідачем за 531 незайняте робоче місце призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю становить 113 515 560,45 грн.
Оскільки у визначений законодавством строк відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції у розмірі 113 515 560,45 грн. позивач звернувся до суду з даним позовом.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини другої статті 17 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.1991 року №875 (далі - Закон №875), підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.
Згідно з частиною третьої статті 18 Закону №875 підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 19 Закону №875 встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.
Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року за №70 (далі - Порядок) визначає процедуру подання підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, що використовують найману працю, в яких за основним місцем роботи працює вісім і більше осіб (далі - роботодавці), звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю відділенням Фонду соціального захисту інвалідів (далі - відділення Фонду) та інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю - базовому центру зайнятості.
Пункт 2 Порядку встановлює, що звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.
Аналіз вищевказаних положень дає підстави для висновку про те, що нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні на підприємства покладено обов`язок по забезпеченню певної кількості місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, що не супроводжується обов`язком пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштування на створені ним робочі місця. Такий обов`язок покладено на органи працевлаштування, перелічені в частині першій статті 18 Закону №875.
Так, судом встановлено, що на виконання вищенаведених вимог на підприємстві відповідача були видані накази №329 від 30.12.2019 р. та №43-1 від 02.04.2020 р. «Для виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на підставі Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Під час розгляду справи, судом було встановлено, що відповідачем у 2020 році систематично, щомісяця подавалися до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості звіти за формою 3-ПН щодо наявності вакантних місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Крім того, з метою самостійного пошуку осіб з інвалідністю для працевлаштуванні на ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», на створених відповідно до наказів від 31.12.2019 року №329 та від 02.04.2020 року №43-1 робочих місцях підприємство направляло відповідні листи до Павлоградського міськрайонного центру зайнятості та Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.
Судом також встановлено, що такими підприємствами як ШУ Павлоградське, ШУ Героїв космосу, Павлоградське енергопідприємство було подано додаткові звіти за формою 3-ПН після працевлаштування осіб з інвалідністю. Всього відповідачем було подано 148 звітів за формою 3-ПН, які наявні в матеріалах справи.
Як видно з листа Павлоградського міськрайонного центру зайнятості від 18.05.2020 р. відповідач надавав звіти за формою 3-ПН та приймав участь у ярмарках вакансій.
В письмових запереченнях відповідач, а в судовому засіданні його представник зазначили, що позивач залишив поза увагою те, що ПАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» не тільки надсилало звіти 3-ПН до центру зайнятості, а й створило необхідну кількість робочих місць; інформувало не тільки центр зайнятості, а й сам ФСЗІ та приймало участь у ярмарках вакансій. Позивач жодним чином не допоміг у пошуку чи працевлаштуванні хоча б однієї особи. Не було надано ні списку інвалідів, ні рекомендацій щодо виконання нормативу, ні іншої допомоги. Позивачем не надано доказів того, що відповідачу пропонувалася участь в будь-яких соціальних програмах. Натомість, відповідачем були створені робочі місця за власні кошти. Так, обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону №875-ХІІ. Крім того, сам кандидат на посаду має виявити бажання працювати на підприємстві та особисто або через центр зайнятості звернутися для працевлаштування. Відповідач готовий працевлаштувати осіб з інвалідністю на кожне робоче місце, але такої кількості осіб з інвалідністю, які б зверталися чи направлялися центром зайнятості немає. Підприємства відповідача є промисловими та здійснюють свою діяльність у вугледобувній сфері, де праця дуже важка та пов`язане з серйозними навантаженнями на організм.
Щодо посилань позивача на роз`яснення центру зайнятості від 14.09.2016 року щодо обов`язкових заходів, які суб`єкт господарювання, має здійснити при виконанні нормативу, то представник відповідача вказав, що такі роз`яснення не мають юридичної сили та носять рекомендаційний характер, адже в жодному нормативно-правовому документі вони не закріплені. На підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування осіб з інвалідністю шляхом створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування осіб з інвалідністю, в тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - осіб з інвалідністю. При цьому, Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» також визначено, що працевлаштування осіб з інвалідністю здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування таких осіб з інвалідністю. З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств. Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми №3-ПН.
В підтвердження зазначених обставин відповідачем були надані до матеріалів справи завірені копії наступних документів, а саме: копія наказу № 329 від 30.12.2019 р. про створення вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю; копія наказу № 43-1 від 02.04.2020 р. про створення вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю; копія листа № 794 від 18.05.2021 р. Павлоградського міськрайонного центру зайнятості про направлення звітів 3-ПН, працевлаштування осіб з інвалідністю; копія листів № 1-9/257 від 03.02.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю (2 шт.); копія листа № 1-9/848 від 06.05.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю з доказами направлення; копія листа № 1-9/849 від 06.05.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю з доказами направлення; копія листа №1-9/1666 від 07.08.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю (2 шт.); копія листа №1-9/2446 від 12.11.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю; копія листа № 1-9/2447 від 12.11.2020 р. про направлення осіб з інвалідністю; копія звітів за формою 3-ПН по ШУ Першотравенське з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія витягу з наказу № 1814к від 03.07.2021 р. про прийняття на роботу; копія витягу з наказу № 2518-к від 31.08.2020 р. про прийняття на роботу; копія звітів за формою 3-ПН по ШУ Павлоградське з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по ШУ Дніпровське з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по ШУ Тернівське з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія наказу № 123/4к від 24.07.2020 р. про прийняття на роботу; копія наказу № 93/2к від 10.06.2020 р. про прийняття на роботу; копія звітів за формою 3-ПН по ШУ Героїв космосу з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія наказу № 331к від 27.05.2020 р. про прийняття на роботу; копія звітів за формою 3-ПН по Павлоградське енергопідприємство з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 2-ПН по ЦЗФ Павлоградська з січня по грудень 2020 р. (12 шт.; копія звітів за формою 3-ПН по Павлоградській автобазі з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по Управлінню по матеріально-технічному постачанню з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по Управлінню технічного контролю якості вугілля та станд. з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по Павлоградвантажтранс з січня по грудень 2020 р. (12 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по Павлоградське управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання з квітня по грудень 2020 р. (9 шт.); копія звітів за формою 3-ПН по Соцвугілля за червень та липень 2020 р. (2 шт.); реєстр вакансій для працевлаштування осіб з інвалідністю ПРАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУП» за 2020 рік.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач здійснював можливі заходи, спрямовані на забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю.
Частиною першою статті 20 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
При цьому, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.
З аналізу наведених норм слідує, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком таких осіб для працевлаштування. Відповідач може нести адміністративно-господарську відповідальність саме за вчинення правопорушення, а невід`ємним елементом останнього є наявність вини.
Досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що відповідач не вчиняв правопорушення у сфері соціального захисту прав та законних інтересів осіб з інвалідністю, оскільки відсутня вина відповідача у тому, що на підприємстві за 2020 рік не було виконано норматив по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Таким чином, суд приходить висновку, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для організації і забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленого нормативу, чим було виконано вимоги частини 3 статті 18, частини 1 та 2 статті 19 Закону №875, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
В силу ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає у задоволенні даної позовної заяви слід відмовити з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -
У задоволенні позовної заяви Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 13.08.2021 року.

Суддя К.С. Кучма