Справа № 400/4821/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

09 вересня 2021 р. № 400/4821/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Управління Державної міграційної служби України в Миколаївської області, вул. Декабристів, 5/А, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання дій протиправними; скасування рішення від 28.05.2021,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою від 16.07.2021 (суддя Мороз А.О.) Миколаївський окружний адміністративний суд: відкрив провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 (надалі позивач) до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (надалі Управління або відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття рішення від 28.05.2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, про скасування рішення Управління від 28.05.2021 про скасування дозволу імміграцію в Україну; постановив розглядати її за правилами загального позовному провадження; призначив підготовче засідання на 07.09.2020.

07 вересня 2021 року представник позивача адвокат Гриненко Тетяна Вікторівна подала заяву про забезпечення позову.

Представник позивача просила забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Управління від 28.05.2021 про скасування дозволу на імміграцію в України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 та посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 від 12.10.2015, до набрання законної сили судовим рішенням в даній справі.

В обґрунтування необхідності зупинення дії оскарженого рішення Управління представник позивача, зокрема, зазначила, що відповідач, на виконання оскаржуваного рішення, висунув до позивача вимоги здати посвідку на постійне проживання в Україні, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України. Але позивач, як вказано у заяві «… не може виїжджати за межі України, покидати свою сім`ю, дружину, двох дітей, ще й тому, що у м. Миколаєві в Ленінському районному суді м. Миколаєва, Заводському районному суді м Миколаєва, у м. Вознесенськ у Вознесенському міськрайонному суді розглядаються кримінальні провадження та на нього покладені певні обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, з`являтись до суду з метою судового розгляду справи. Виїзд за межі України може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до миколаївського окружного адміністративного суду …». Також представник позивача вказала, що дія оскаржуваного рішення може призвести до того, що в разі задоволення позовних вимог, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення на територію країни, ініціювання інших судових проваджень.

Розгляд заяви, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2021, здійснила суддя Птичкіна В.В.

На підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви суд виходив з такого.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних права або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з тексту заяви, представник позивача обґрунтувала необхідність забезпечення позову першою з перелічених підстав, при цьому ускладнення (унеможливлення) ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача пояснила саме тим, що ОСОБА_1 буде вимушений залишити територію України.

Вирішуючи заяву, суд виходив з такого.

Наслідки скасування дозволу на імміграцію визначені статтею 13 Закону України від 07.06.2001 № 2491-ІІІ «Про імміграцію», частинами першою четвертою якої передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Якщо за цей час особа не виїхала з України, вона підлягає видворенню в порядку, передбаченому законодавством України. У разі скасування дозволу на імміграцію стосовно особи, яка була до його надання визнана біженцем в Україні, її не може бути вислано або примусово повернуто до країни, де її життю або свободі загрожує небезпека через її расу, національність, релігію, громадянство (підданство), належність до певної соціальної групи або політичні переконання.

Якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Позивач у встановлений законом строк з України не виїхав (добровільно не виконав рішення Управління) і при цьому оскаржив скасування дозволу на імміграцію, тому рішення про його видворення не буде прийнято раніше, ніж рішення у цій справі набере законної сили.

Таким чином, захист порушених (оспорюваних) прав (інтересів) позивача передбачений нормами закону, тому необхідності у наданні додаткового судового захисту немає.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна