Справа № 640/13364/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного реєстратора Гостомельської селищної ради Київської області ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом державного реєстратора Гостомельської селищної ради Київської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Колегія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, державне підприємство "Національні інформаційні системи" про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Державний реєстратор Гостомельської селищної ради Київської області ОСОБА_1 (далі по - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Крім того, до суду першої інстанції надійшла заява позивача про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи - Колегія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», в якій просив суд:

- зупинити дію Наказу Міністерства юстиції України №1348/5 від 13.04.2021 року в частині анулювання позивачеві доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до розгляду справи по суті № 640/13364/21 шляхом зобов`язання відповідача надати позивачеві доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до розгляду судом справи № 640/13364/21 по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на його необґрунтованість просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не неповністю з`ясовано фактичні обставини, а тому висновки не відповідають обставинам справи.

Крім того, вказує що заява апелянта про забезпечення позову відповідала вимогам встановлених для такої заяви статтями 150-158 КАС України.

Так, на переконання апелянта, останнім було обґрунтовано та доведено, що не вжиття заходів забезпечення позову ускладнить виконання судового рішення, порушує його особисті права та свободи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено існування обставин, передбачених у ч. 2 статті 150 КАС України, відтак, суд не вбачає наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Тобто, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими, репутаційними, службовими та професійними наслідками.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17, від 25.04.2019 у справі №826/10936/18, від 29.01.2020 у справі №640/9167/19, від 13.03.2020 у справі №1740/2484/18, від 30.09.2020 у справі №640/1305/20, від 22.10.2020 у справі №640/1304/20, від 24.11.2020 у справі №640/9636/20, від 11.03.2021 у справі №260/1168/19.

Як вбачається із позовної заяви, предметом позову є визнання незаконним та скасування наказу Міністерства юстиції України №1348/5 від 13.04.2021 в частині анулювання доступу позивачеві до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та зобов`язання відповідача поновити позивачу вказаний доступ.

Разом з тим, позивач у заяві про забезпечення позову просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №1348/5 від 13.04.2021 в частині анулювання доступу позивачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до розгляду справи №640/13364/21 по суті шляхом зобов`язання відповідача надати позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до розгляду справи №640/13364/21 по суті.

Колегія суддів зауважує, що вказані вимоги є предметом розгляду справи по суті, а тому, встановлення обставин законності спірного наказу Міністерства юстиції України №1348/5 від 13.04.2021 в оскаржуваній його частині, їх оцінка повинна бути надана судом з урахуванням доказів та посилань, якими обґрунтовує відповідач свої заперечення та пояснень інших учасників справи, при розгляді справи по суті.

У разі вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу, судом буде фактично ухвалене рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Доводи апелянта про те, що невжиття заходів забезпечення позову порушує право апелянта на працю, гарантоване Конституцією та законами України колегія суддів оцінює критично, з огляду на превентивний характер заходу, який було застосовано до позивача шляхом анулювання останньому доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, дослідивши встановленні обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що ним не доведено наявності будь-яких фактів, які б могли слугувати правовими підставами для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 150 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх та необхідних правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову та вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми процесуального права та ухвалено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного реєстратора Гостомельської селищної ради Київської області ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 06.09.2021 року.