Справа № 120/9439/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 вересня 2021 р. Справа № 120/9439/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови

УСТАНОВИВ

12.08.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови.

У позовні заяві позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 03.08.2021 № 66357143 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі виконавчого листа № 120/5081/20 від 09.07.2021 відповідачем 03.08.2021 було відкрито виконавче провадження № 66357143 про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019.

Одночасно із цим, 03.08.2021 відповідачем прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 24000,00 грн.

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. протиправною, оскільки відповідачем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення, що виключає стягнення виконавчого збору, адже такий збір, на думку позивача, є винагородою державного виконавця за фактичне виконання рішення суду.

Ухвалою від 17.08.2021 позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

26.08.2021 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 17.08.2021.

Ухвалою від 30.08.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 66357143 або оригіналів матеріалів виконавчого провадження для огляду судом.

При розгляді справи було встановлено зміну найменування відповідача по справі, а саме Замостянський відділ державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перейменовано у Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

12.04.2021 на виконання ухвали від 06.04.2021 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 64349565 та ВП № 64655489.

31.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що за приписами статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відтак відповідач наголошує, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, а примусове виконання розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, стягнення з боржника виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Тому відповідач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору з позивача прийнята в межах норм законодавства про виконавче провадження, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Також на виконання ухвали від 30.08.2021 відповідачем надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 66357143.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 120/5081/20-а, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021, абзац другий резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.12.2020 змінено та викладено в наступній редакції: «Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019»

09.07.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/5081/20-а з виконання вищезазначеного судового рішення.

14.07.2021 стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Замостянського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа.

03.08.2021 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66357143 з метою виконання рішення суду у справі № 120/5081/20-а.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 03.08.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Супровідними листами від 03.08.2021 № 57908/18.24-25/18 та № 57911/18.24-25/18 відповідач направив зазначені постанови позивачу для відома та виконання.

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. у виконавчому провадженні № 66357143 протиправною, оскільки на його думку відповідачем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 17 ч. 1 ст. 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Частиною 3 ст. 40 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Судом встановлено, що 03.08.2021 державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66357143 з метою виконання рішення суду про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 03.08.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 66357143 (а.с.7).

При цьому з матеріалів справи видно, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 120/5081/20-а виконано не було, оскільки грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019, фактично нараховано та виплачено 10.08.2021, що підтверджується платіжним дорученням від 10.08.2021 № 1796 (а.с.12).

Суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Посилання позивача на те, що державним виконавцем не вчинено жодних дій з примусового виконання рішення суд вважає безпідставними, оскільки положеннями ст. 27 Закону № 1404-VIII прямо передбачений обов`язок державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Отже, приймаючи при відкритті виконавчого провадження оскаржувану постанову від 03.08.2021 про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв правомірно, оскільки до прийняття такого рішення його зобов`язує закон, а виконання цього обов`язку не поставлено в залежність від вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у спосіб, що визначений законами України.

Судом встановлено, що спірною постановою від 03.08.2021 державним виконавцем вирішено стягнути із позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у сумі 24000,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови з точки зору дотримання державним виконавцем встановленого Законом способу визначення суми виконавчого збору, суд враховує таке.

Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом. Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Як слідує із матеріалів справи постановою державного виконавця від 03.08.2021 вирішено стягнути з Військової частини НОМЕР_1 виконавчий збір в сумі 24000 грн., тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000грн.) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи правову природу рішення яке підлягало виконання у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням "немайнового характеру", суд зважає на те, що за постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 31.05.2021 у справі № 120/5081/20-а, на підставі якого 09.07.2021 видано виконавчий лист: «Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 05.01.2019». Відтак, враховуючи, що у вказаному рішенні не визначено суму коштів яка підлягає виплаті на користь стягувача, суд вважає, що ним вирішено немайновий спір.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 25.06.2020 справа № 286/84/17.

Наведене кореспондується також з положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ, за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Отже, за таких обставин, розмір виконавчого збору за примусове виконання судового рішення немайнового характеру державним виконавцем відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначено правильно.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, надавши оцінку доводам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що постанова державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Волковинською Я.П. про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 66357143 прийнята відповідно до норм Закону № 1404-VІІІ, а тому суд не вбачає підстав для визнання такої постанови протиправною і її скасування.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача та відповідача, оцінивши докази у справі, суд доходить висновку, що у позові слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору та інші заявлені витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 );
Відповідач: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, 15-А, м. Вінниця, 21050, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович