Справа № 280/6204/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Справа № 280/6204/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

21 липня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №0800-0217-8/31509 від 07.05.2021, яким було відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період трудової діяльності з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад» з часу звернення про призначення пенсії 23.02.2021;

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 23.02.2021 №1680 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 26.07.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем їй було протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком через недостатність страхового стажу. Позивач зазначає, що її трудова книжка належним чином підтверджує періоди трудової діяльності, а наявність у ній певних недоліків не може бути підставою для позбавлення права на отримання пенсійних виплат. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що позивачу було правомірно відмовлено у призначені пенсії за віком, оскільки позивач не має необхідної кількості страхового стажу для призначення пенсії. Також, відповідач вказав на те, що трудова книжка позивача не може бути врахована для визначення страхового стажу позивача, оскільки трудова книжка НОМЕР_1 завірена печаткою підприємства «Лідер» (останнє місце роботи) на титульному аркуші, що порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Крім того, відповідач вказав на те, що запис про звільнення 05.05.2003 (період роботи з 01.09.1987 по 05.05.2003) завірений печаткою підприємства, яке пройшло реорганізацію, при цьому історична довідка про перейменування, реорганізацію підприємства позивачем не надана, уточнюючі довідки, які підтверджували факт роботи позивача також надані не були. З урахуванням викладеного у відзиві відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 23.02.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

07.05.2021 відповідачем складено та направлено на адресу позивача повідомлення №0800-0217-8/31509, в якому вказано на відмову у призначенні пенсії згідно наданої заяви від 23.02.2021 №1680. В якості підстави для відмови у призначенні пенсії зазначено про те, що страховий стаж позивача складає 6 років 02 місяця 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком в 59 років 06 місяців.

Також, в зазначеному повідомленні вказано на те, що до страхового стажу не зараховано трудову книжку, оскільки завірена печаткою підприємства ТОВ «Лідер», з останнього місця роботи. Період трудової діяльності з 01.09.1987 05.05.2003 запис про звільнення завірений печаткою підприємства, яка пройшло реорганізації, історична довідка про зміну назви організації не надана.

Позивач не погодившись з відмовою Пенсійного фонду у призначенні пенсії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що згідно приписів статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно приписів статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі Закон №1058).

Відповідно до статті 1 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч.1 ст.26 Закону №1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.

Так, у повідомленні про відмову в призначенні пенсії, позивача повідомлено про те, що її страховий стаж станом на 23.02.2021 складає 6 років 02 місяця 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем не було зараховано до страхового стажу період трудової діяльності позивача з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад».

Суд зазначає, що згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.1 ст.48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Так, у трудовій книжці НОМЕР_1 , яка видана на ім`я ОСОБА_1 26.07.1977, містить запис про трудову діяльність позивача з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад».

В періоді, в якому позивачу оформлялася трудова книжка, діяв Порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з прані та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Підпунктом 2.2. пункту 2 Інструкції №162 передбачалося, шо заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

Згідно підпунктів 2.10 та 2.11. пункту 2 Інструкції №162, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудовім книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Освіта - середня, середня спеціальна і вища - вказується тільки на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома). Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіті також може бути проведена лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу і і.н.). Професія або спеціальність записується у трудовій книжці на підстав документу та про освіту або іншого належним чином оформленого документа. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи на трудовій книжці позивача, на титульній сторінці, міститься відтиск печатки ТОВ «Лідер», яке не є підприємством який здійснювалось заповнення трудової книжки, а є підприємством на якому позивач в останнє працювала.

Таким чином, титульний аркуш трудової книжки заповнений з порушенням вимог Інструкції №162.

Проте, суд звертає увагу, що ані Інструкція №162, ані Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 (далі - Інструкція №58), яка прийнята на зміну Інструкції №162, не містять норми щодо визнання трудової книжки недійсною, у зв`язку із наявністю недоліків у її заповненні.

Положення наведених вище Інструкції передбачають порядок та можливість визнання недійсними окремих записів про періоди трудової діяльності працівника, а не трудової книжки в цілому.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить недолік на титульному аркуші, проте, зазначений недолік жодним чином не перешкоджає встановити як належність трудової книжки позивачу так і підтвердити періоди трудової діяльності позивача.

Так, період трудової діяльності з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад» виконаний у відповідності до встановлених вимог, містить посилання на накази, відтиски печатки підприємства, тощо. Жодних виправлень за зазначений період до трудової книжки не вносилось.

За таких обставин, суд вважає, що наявність недоліку на титульному аркуші трудової книжки у вигляді печатки іншого підприємства, а не того, що здійснювало заповнення трудової книжки, не може бути підставою для неврахування трудової книжки під час вирішення питання про призначення пенсії.

Крім того, суд звертає увагу, що такий недолік стався не з вини позивача, а позивач об`єктивно не має змоги самостійно усунути помилку керівництва підприємства, яким проставлено відтиск печатки на трудовій книжці.

Також, слід звернути увагу і на те, що на даний час інформація за період трудової діяльності з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад» додатково підтверджена довідкою Іванівської селищної ради Херсонської області від 15.04.2021 №331, яка надана відповідачем до відзиву.

Щодо посилання відповідача на те, що позивачем не було надано до органу Пенсійного фонду історичної довідки про зміну назви організації, суд зазначає, що відповідач не наводить норми права, яка б встановлювала відповідний обов`язок для особи яка звертається за призначенням пенсії надавати таку довідку для підтвердження загального страхового стажу.

У будь-яку разі, суд зазначає, що відмова у зарахуванні періоду роботи до загального страхового стажу з зазначеної підстави, не можна вважати обґрунтованим та пропорційним рішенням суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати спірний період до страхового стажу з 23.02.2021, оскільки звернення за призначенням пенсії жодним чином не впливає на дату виникнення права на зарахування періоду роботи до страхового стражу. Період роботи відноситься до страхового стажу в той період коли особа працювала та вносила або за неї вносились страхові внески, тобто у даному випадку з 01.09.1987 по 05.05.2003.

Також, суд звертає на необґрунтованість вимог про скасування рішення за номером 0800-0217-8/31509 від 07.05.2021, оскільки зазначений документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а є лише повідомленням про прийняте рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною ч.2 ст.77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, відповідно до заяви від 23.02.2021 №1680.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період трудової діяльності з 01.09.1987 по 05.05.2003 в Веселівському НВК «Школа-дитячий сад».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2021 №1680 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду по даній справі.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова