Справа № 640/21437/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2021 року м. Київ № 640/21437/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до ГУ ПФУ в м. Києві (код ЄДР: 42098368), в якому просить суд:

1) визнати дії відповідача щодо виплати позивачу пенсії в обмеженому розмірі, протиправними;

2) зобов`язати відповідача здійснювати виплату нарахованої йому, відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", пенсії без обмеження її розміру починаючи з 25.12.2018.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ.

Зазначає, що з 25.12.2018 йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України № 2262-ХІІ).

Однак, як йдеться у позові, у січні-червні 2019 року, отримавши на свій картковий рахунок пенсію за ці місяці 2019 року, з`ясував, що виплату пенсії було безпідставно обмежено розміром 14970 грн., та з липня 2019 виплату пенсії також безпідставно обмежено розміром 15640 грн., що, як зазначає позивач, підтверджується випискою по картковому рахунку обслуговуючого банку за період з 01.01.2019 по 11.09.2019.

Позивач зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України № 2262-ХІІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії -100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Посилаючись на положення профільного законодавства та позиції КСУ, позивач констатує, що ГУ ПФУ, здійснивши розрахунок військової пенсії, безпідставно обмежило її розміром 14970 грн. (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Позивач зазначає, що листом від 18 вересня 2019 він звернувся до відповідача із заявою про виплату нарахованої йому відповідно до Закону України 2262-ХП пенсії без обмеження її розміру з 25.12.2018.

Між тим, листом від 01 жовтня 2019 за № 214681/02/К-12372 відповідач відмовив в задоволенні звернення та запропонував у разі незгоди з прийнятим за розглядом його звернення рішенням оскаржити його до суду у встановленому законодавством порядку.

Позивач вважає дії ГУ ПФУ щодо виплати йому пенсії в обмеженому розмірі незаконними та такими, що вчиняються всупереч частини першої статті 8, частини п`ятої статті 17, частин другої, третьої статті 22, частини 1 статті 46 та статті 64 Конституції України.

Унаслідок таких дій відповідача щодо обмеження розміру належної до виплати пенсії, як зазначає позивач, відбулося суттєве звуження змісту та обсягу його прав на соціальний захист, як військового пенсіонера та учасника бойових дій, зокрема, права на отримання нарахованої пенсії.

Позиція відповідача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Не дивлячись на те, що питання довідки про розмір грошового забезпечення не стоїть у даній справі, значна частина відзиву присвячена цьому питанню та Порядку № 45.

Щодо питання обмеження розміру пенсії зазначає, що у відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визначено: «Максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.»

Додає, що абз. 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено: «Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.»

Тобто, на думку відповідача, для осіб, яким призначено пенсію до моменту набрання цим законом чинності, застосовуються особливі умови застосування зазначених правових положень.

На дану категорія осіб, як зазначає ГУ ПФУ, розповсюджуються правові норми Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» про максимальний розмір пенсії.

Також зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону № 2262 визначено: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.»

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон 1774-VIII), якими врегульовано питання пенсійного забезпечення у 2017 році.

Відповідно до Закону 1774-VIII у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн. (крім щомісячного довічного грошового утримання).

З 01 січня 2018 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 р. № 2246-VIII прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність встановлено в розмірі 1373,00 грн., з 01 липня - 1435,00 грн., з 1 грудня - 1497,00 грн..

З 01 січня 2019 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 р. № 2629-VIII прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі 1497,00 грн., з 01 липня - 1564,00 грн., з 1 грудня - 1638,00 грн..

Таким чином, як зазначено у відзиві, Пенсійний фонд України вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати перерахованих пенсій.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 08.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами ст. 263 КАС України в порядку спрощеного (письмового) провадження.

Встановлені судом обставини.

У даному випадку учасниками справи не спростовуються та не заперечуються обставини перебування позивача на обліку, отримання пенсійних виплат за Законом 2262-ХІІ як зазначено вище, а відтак, враховуючи те, що дані обставини підтверджуються матеріалами справи, вказані обставини є встановленими.

Зокрема, пенсійне посвідчення видано позивачу 17.09.2019, пенсія, як вбачається з розрахунку, призначена з 25.12.2018.

При цьому, позивач звертався до ГУ ПФУ із заявою від 19.09.2019, в якій зазначив, що згідно з розрахунком складових пенсійної виплати, отриманого з Пенсійного фонду України 11.09.2019, підсумок пенсії (з надбавками) складає 18860,22 грн.

Однак, у січні-червні 2019 року з`ясувалося, що виплату моєї пенсії було безпідставно обмежено розміром 14970 грн., та з липня 2019 року по цей час виплату пенсії також безпідставно обмежено розміром 15640 грн.

По суті, доводи позивача в цій заяві повторюють доводи, викладені у позові.

Відповідач у листі від 01.10.2019 зазначив, що стосовно обмеження максимального розміру пенсії повідомляємо, що відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI (в редакції Закону України № 911-VIII від 24.12.2015) максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), зокрема, призначених (перерахованих) відповідно до Закону, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України № 2629-VIII від 23.11.2019 «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

З 01.07.2019 максимальний розмір пенсії становить 15640,00 грн.

Іншого, як зазначило ГУ ПФУ у листі, чинним законодавством не передбачено.

Вирішуючи спір по суті та враховуючи правову позицію, викладену Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.06.2020 у справі №580/234/19, слід зазначити таке.

Так, за правилами статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих) відповідно до …. Законів України …. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» …., не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII; з 01.10.2011 - в редакції ст. 2 р. І Закону № 3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України 24 грудня 2015 року № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Як зазначив Верховний Суд у постанові у зазначеній вище справі з часу набрання чинності вказаним Законом (№ 3668-VI) він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Норми статті 2 Закону № 3668-VI кореспондуються з положеннями частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Верховний Суд також зазначив, що зазначені положення Закону № 3668-VI та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

У даному випадку, пенсія позивачу призначена з 25.12.2018, а відтак до розміру його пенсії застосовуються наведені вище обмеження, застосовані ГУ ПФУ. Тобто, позиція ГУ ПФУ відповідає законодавству, а відтак у суду не має підстав для висновку про протиправність дій відносно позивача або допущення противної бездіяльності чи прийняття відносно позивача протиправних рішень в контексті спірних обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та, відповідно, до висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи позивача та надані матеріали не спростовують наведених вище висновків суду та не доводять зворотного.

В контексті останнього слід додати, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Щодо посилання позивача на певну судову практику, слід зазначити, що судова практика не стоїть на місці. У багатьох сферах вона еволюціонує і постійно розвивається. Як свідчить і практика ЄСПЛ, Конвенція - це живий організм, і її необхідно тлумачити з урахуванням реалій сьогоднішнього дня. Як зазначив Суд у рішенні «Тайрер проти Сполученого Королівства» від 25 квітня 1978 р. (Tyrer v. the United Kingdom), вперше тлумачити Конвенцію як «живий організм» («живий інструмент») почала Європейська комісія з прав людини, а Суд з таким тлумаченням погодився: «Суд повинен також нагадати, що, як слушно наголосила Комісія, Конвенція є живим інструментом і повинна тлумачитися у світлі умов сьогодення (п. 31)», чим і керується суд у даній справі.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255, 371 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін