Справа № 640/5689/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5689/21 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Безименної Н.В.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства фінансів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Міністерства фінансів України до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року Міністерство фінансів України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.02.2021 року №58809432 про накладення на Міністерство фінансів України штрафу у розмірі 10 200, 00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Міністерство фінансів України подало апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постанова про накладення штрафу від 09.02.2021 року №58809432 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 29.06.2018 Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал" звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства фінансів України, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції та зобов`язання прийняти рішення про таке перерахування, зобов`язання перерахувати кошти, залучені з єдиного казначейського рахунку на підставі прийнятого рішення, з підстав неправомірності такої бездіяльності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Міністерством фінансів України всупереч вимог чинного законодавства України, не прийнято рішення про перерахування субвенції з державного бюджету України та не повідомлено органи казначейства України про його прийняття з метою перерахування відповідних коштів. Як наслідок, відповідачами вчинена бездіяльність, що полягала у невиконанні умов укладених договорів про організацію взаєморозрахунків зі субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, передбаченою статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік". Враховуючи порушення закону у спосіб неприйняття вищевказаного рішення, позивач просив суд зобов`язати відповідачів прийняти рішення про таке перерахування та перерахувати кошти, залучені з єдиного казначейського рахунку на підставі прийнятого рішення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 р. у справі № 809/1136/18 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України (код ЄДРПОУ - 00013480) що полягала в не прийнятті рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству "Надвірнаводоканал" (код ЄДРПОУ - 34231999) в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93 962 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100 446 (сто тисяч чотириста сорок шість) гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17 310 (сімнадцять тисяч триста десять) гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83 123 (вісімдесят три тисячі сто двадцять три) гривні 00 копійок; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111 645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 57 копійок; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77 945 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103 945 (сто три тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 43 копійки, всього 588 386 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 78 копійок і не доведенні його до відома Державної казначейської служби України;

Зобов`язано Міністерство фінансів України (код ЄДРПОУ - 00013480) прийняти рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству "Надвірнаводоканал" (код ЄДРПОУ - 34231999) в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93 962 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100 446 (сто тисяч чотириста сорок шість) гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17 310 (сімнадцять тисяч триста десять) гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83 123 (вісімдесят три тисячі сто двадцять три) гривні 00 копійок; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111 645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 57 копійок; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77 945 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103 945 (сто три тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 43 копійки, всього 588 386 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 78 копійок і довести його до відома Державної казначейської служби України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 р. вказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року залишено без змін.

12.11.2018 р. по справі видано виконавчий лист про зобов`язання Міністерство фінансів України (код ЄДРПОУ - 00013480) прийняти рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству "Надвірнаводоканал" (код ЄДРПОУ - 34231999) в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93 962 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100 446 (сто тисяч чотириста сорок шість) гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17 310 (сімнадцять тисяч триста десять) гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83 123 (вісімдесят три тисячі сто двадцять три) гривні 00 копійок; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111 645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень 57 копійок; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77 945 (сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103 945 (сто три тисячі дев`ятсот сорок п`ять) гривень 43 копійки, всього 588 386 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість) гривень 78 копійок і довести його до відома Державної казначейської служби України.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.04.2019 р. було відкрито виконавче провадження ВП №58809432 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

07.06.2019 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу, згідно з якою на підставі ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника у виконавчому провадженні накладено штраф у розмірі 5100,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.08.2019 р. у справі №640/11898/19 в задоволенні адміністративного позову Міністерства фінансів України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 07.06.2019 року №58809432 про накладення на Міністерство фінансів України штрафу у розмірі 5 100 грн. відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 р. вказане судове рішення залишене без змін.

09.02.2021 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про накладення штрафу, згідно з якою на підставі ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника у виконавчому провадженні накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Вважаючи, що постанова від 09.02.2021 року №58809432 є протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволення позовних вимог виходив з того, що оскільки позивачем рішення суду не виконано у строк, встановлений державним виконавцем під час його примусового виконання, та поважності причин такого невиконання боржником державного виконавця не повідомлено, то державним виконавцем обґрунтовано винесено оскаржувану постанову про накладення штрафу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець, зокрема, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» зокрема передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Для накладення штрафу згідно вказаних положень необхідний факт невиконання судового рішення та неповажні причини такого невиконання.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

В обґрунтування доводів про наявність поважних причин невиконання рішення суду позивач вказує, що бюджетний період 2017 року закінчився і відповідно до Бюджетного кодексу України всі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду.

В свою чергу колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Пунктами 1, 6 ч. 5 цієї статті передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, законодавством передбачено можливість розстрочення, відстрочення або зміну способу і порядку виконання судового рішення у разі неможливості його виконання у встановлений судом/законодавством строк, з метою добросовісного та повного виконання виконавчого документу та рішення суду боржником.

Апелянт вказує, що листами від 23.04.23019 р. та від 30.07.2019 р. повідомляв орган стягнення про те, що бюджетний період 2017 р. закінчився, і відповідно до Бюджетного кодексу України всі бюджетні призначення втрачають чинність до закінчення бюджетного періоду, у зв`язку з чим неможливо виконати вказану постанову суду, а також, зазначено, що постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 р. у справі № 809/1136/18 оскаржена у касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, станом на час винесення оскаржуваної постанови, і станом на час звернення до суду постанова Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 р. у справі № 809/1136/18 не виконана.

Крім того, слід зазначити, що Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду виконання рішення суду Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 року не зупинено, заяви/клопотання про зупинення виконання рішення суду Міністерством фінансів України до Верховного Суду не подавалося.

Таким чином, оскільки рішення суду у встановлений державним виконавцем строк позивачем виконано не було, то державний виконавець правомірно та у відповідності з вимогами ст. 63, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із невиконанням без поважних причин рішення суду, виніс постанову про накладення штрафу на боржника.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Міністерства фінансів України до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321-322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства фінансів України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

Н.В. Безименна