Справа № 580/695/21
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/695/21 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України (відповідач 1) та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (відповідач 2), у якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 13.06.2018.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 17.11.2020, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, в іншій частині - залишити рішення без змін. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в силу положень статті 16 Закону «Про міліцію» позивач не може бути визнаний працівником міліції, оскільки під час проходження служби позивач мав статус працівника державної пожежної охорони, а не статус працівника міліції.

При цьому, відповідач 2 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати судове рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки вважає, що позивач не був працівником міліції, а тому на нього не розповсюджується Порядок №850. Крім того, зазначає про втручання судом в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 01.10.1985 по 16.12.2002 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 16.12.2002 № 170 о/с позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 16.01.2003 Військово-лікарська комісія УМВС України в Черкаській області позивачу встановлено захворювання (Деформуючий артроз правого плечового суглобу з больовим синдромом та помірним порушенням функції. НЦД по змішаному типу кардинальній та гіпертензивний тип), що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно довідки до акту огляду обласної медико-соціальної експертної комісії №1 Міністерства охорони здоров`я України у м.Черкаси серії 12 ААВ № 124313 від 13.06.2018 позивачу встановлено безтерміново ІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в ОВС зі ступеню втрати професійної працездатності у відсотках - 80 (вісімдесят).

10.09.2020 позивач звернувся до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням та встановленням 2-ої групи інвалідності внаслідок проходження служби.

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 28.08.2020 та листом Міністерства внутрішніх справ України від 08.10.2020 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги.

05.11.2020 позивачем до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області повторно направлено заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням та встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок проходження служби.

Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області 17.11.20 складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ „Про міліцію" та разом з матеріалами справи направлено до МВС України для прийняття рішення щодо виплати одноразової грошової допомоги.

16.01.2021 Міністерство внутрішніх справ України листом №1505/15-2021 повернуло матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 без прийняття рішення, як такі що не відповідають вимогам законодавства.

Вважаючи відмову Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення та невиплати одноразової грошової допомоги протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що звернувшись до ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності та, подавши відповідні документи, позивач вчинив у спосіб, передбачений Порядком № 850.

Крім того, у відповідності до Порядку №850 розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що відповідачем не зроблено. Повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги не передбачено Порядком №850 та суперечить зазначеним вище нормам матеріального права.

При цьому, прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову у її призначенні належить до виключної компетенції Міністерства внутрішніх справ України.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд повністю погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно норм ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (далі - Закон № 565-XII), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

У подальшому, Верховною Радою України 02.07.2015 було прийнято Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого, передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

На виконання пункту 2 розділу II Прикінцевих положень Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції, Кабінетом Міністрів України затверджено Порядок № 850, що набрав чинності з 31.10.2015, за змістом п. 1 якого, даний порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно з п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За п. 3 Порядку № 850, визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є установлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. При цьому розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи).

Відповідно до п. 7 Порядку № 850, визначено перелік документів, які подає за місцем служби працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

Згідно з приписами п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивачу встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому, суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав на те, що останній має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-XII, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Відповідно до п.9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 Порядку № 850, документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, з вище зазначеного слідує, що після надходження передбачених Порядком №850 документів, МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень: про призначення або про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

Однак, у даному випадку лист відповідача 1 від 16.01.2021 №1505/15-2021 за наслідками розгляду документів позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, за змістом та формою не може вважатись рішенням про відмову у розумінні вищевикладених норм, оскільки відповідач 1 не прийнявши за результатом розгляду документів жодного з рішень та повернувши відповідачу 2 матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, діяв всупереч вимогам п. 9 Порядку № 850.

До того ж, повертаючи листом від 16.01.2021 №1505/15-2021 відповідачу 2 матеріали про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач 1 керувався тим, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю передбачена статтею 23 Закону України «Про пожежну безпеку», який втратив чинність з 01.07.2013, а тому питання призначення йому одноразової грошової допомоги повинно регулюватися саме цим Законом, а не Порядком, який поширюється на працівників міліції.

Крім того, відповідачі в своїх апеляційних скаргах теж посилаються на відсутність у позивача статусу працівника міліції, з цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 №114, це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 27 січня 2003 року №47/2003 «Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій» органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України в 2003 році.

Колегія суддів зауважує, що згідно записів у трудовій книжці позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та звільнений 16 грудня 2002 року з органів внутрішніх справ, тобто на час звільнення позивач відносився до працівників міліції і посада підполковника внутрішньої служби рівнозначна посаді підполковника міліції.

Крім того, у рішенні Конституційного суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку № 850, а саме: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги. Підстави, з якої виходив відповідач, відмовляючи позивачу у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, вказана норма не містить.

З урахуванням того, що відповідач 1 не навів, визначених у пункті 14 Порядку №850 підстав для відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення такої допомоги.

Посилання відповідача 2 на те, що питання про прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення останньому спірної грошової допомоги носить дискреційний характер, є недоречним та відхиляється судом з огляду на те, що судом першої інстанції було зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти відповідне рішення за результатами розгляду питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 17.11.2020, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності. При цьому, судом не було зазначено позитивне чи негативне рішення має бути прийнято, що в даному контексті дійсно є дискрецією відповідача.

Отже, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям компетентним на те органом (МВС України), як вже зазначалось вище, відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), проте, у спірному випадку, відповідач одне із передбачених законодавцем рішень за результатами розгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги не прийняв. Відповідь за результатами розгляду питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги надана у формі листа. Тобто, фактично, має місце факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність, у даному випадку, для захисту прав позивача зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 17.11.2020, з прийняттям відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко