Справа № 160/8747/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року Справа № 160/8747/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
01 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та не зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Державному Дніпропетровському Транспортно-експедиційному підприємстві за період з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового (страхового) стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Державному Дніпропетровському Транспортно-експедиційному підприємстві з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 9 з питання призначення пенсії за віком у віці 63 роки за наявності страхового стажу 15 років 5 місяців 3 дні, про що зазначено у довідці про наявний страховий стаж від 06.04.2018 року № 222/03-10/24. Однак, позивачу було відмовлено з огляду на те, що позивачем не підтверджено період роботи з 1984 р. по 1991 р. на Державному Дніпропетровському Транспортно-експедиційному підприємстві, оскільки записи в трудовій книжці за час роботи на цьому підприємстві не засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою, що не відповідає вимогам частини 4.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58. Таким чином, на теперішній час у позивача немає можливості оформити пенсію за віком з урахуванням повного трудового (страхового) стажу, через відсутність у трудовій книжці засвідченого підпису керівника або спеціально уповноваженої ним особи Державного Дніпропетровського транспортно-експедиційного підприємства за час роботи на цьому підприємстві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
05.07.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що до загального стажу не було зараховано період з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року оскільки записи в трудовій книжці за час роботи на цьому підприємстві не засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою, що не відповідає вимогам частини 4.1. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 року № 58. Також зазначив, що позивач 08.04.2021 разом із заявою про призначення пенсії надав до Головного управління архівну довідку Дніпродзержинської міської ради Архівного управління м. Дніпродзержинська від 22.02.2021 № 01-16/175, в якій зазначено, що надати архівні довідки про підтвердження наявного трудового стажу заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 за періоди роботи Державному Дніпропетровському транспортно експедеційному підприємстві немає можливості. Документи даного підприємства на довгострокове зберігання до архівноп управління міської ради не надходили. Також надано копію архівної довідки Дніпропетровської обласної державної адміністрації Дніпропетровської області від 23.02.2021 № К-566/0/287-28, в якій зазначено, що надати довідку не має можливості через відсутність на зберіганні запитуваних документів, додано до позовної заяви. Додатково до Головного управління документів про підтвердження загального стажу для призначення пенсії за віком у спірний період ОСОБА_1 не надавав. Враховуючи вищенаведене, відповідач зазначив, що підстав для зарахування періодів роботи 13.10.1984 по 03.01.1991 до загального трудового стажу позивача у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області немає. На підставі викладеного, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є законними та відповідають чинному законодавству, а вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання Головне управління зарахувати спірні періоди у загальний стаж безпідставні та задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .
11.01.2021 року позивач звернувся до Відділу з обслуговування громадян № 9 із заявою про призначення пенсії за віком у віці 63 роки за наявності страхового стажу 5 років 5 місяців 3дні, про що зазначено у довідці про наявний страховий стаж від 06.04.2018 року № 222/03-10/24.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування вказаного періоду роботи позивача, останній звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).
Частиною 2 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_2 №№10, 11 із 13.10.1984 року по 03.01.1991 року позивач працював на посаді вантажника-експедитора на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві: наказ про прийняття на роботу №292 від 12.10.1984 року та наказ про звільнення з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗОТ УССР № 2-к від 03.01.1991 року.
При дослідженні зазначених записів у трудовій книжці, судом встановлено, що записи про період трудової діяльності в Державному Дніпропетровському Транспортно-експедиційному підприємстві не засвідчені підписом посадової або уповноваженої особи підприємства, проте завірені печаткою цього підприємства.
З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2021 року представником позивача був поданий адвокатський запит на адресу Державного Дніпропетровського Транспортно-експедиційного підприємства щодо підтвердження стажу роботи на даному підприємств. Однак відповідь на даний запит, як зазначає позивач на його адресу не надходила.
Також, представником позивача був поданий адвокатський запит до Архівного управління Кам`янської міської ради про надання архівної довідки щодо підтвердження трудового стажу позивача на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві.
На даний адвокатський запит від Архівного управління Кам`янської міської ради надійшла відповідь від 22.02.2021 р. № 01-16/17-5 про неможливість надати архівні довідки про підтвердження трудового стажу позивача за період роботи на Державному транспортно - експедиційному підприємстві, оскільки документи даного підприємства на довгострокове зберігання до Архівного управління Камянської міської ради не надходили.
Також, Державний архів Дніпропетровської області надав відповідь від 23.02.2021 року № К-566/0/217/-28, що надати довідку про стаж роботи ОСОБА_1 на підприємстві держархів області не має можливості через відсутність на зберіганні запитуваних документів.
Державна архівна служба України у відповіді від 26.02.2021 року повідомила, що не зберігає будь - які архівні документи, у тому числі ті, що можуть містити запитувану інформацію та не видає архівні довідки (копії, витяги).
Центральний державний архів вищих органів влади та управління України Державної архівної служби України повідомив листом від 04.02.2021 року, що документи Дніпропетровського транспортно - експедиційного підприємства у ЦЦДАВО України не зберігаються. Для подальшого пошуку рекомендовано звернутися до Міністерства інфраструктур України.
Міністерство інфраструктури України на адвокатський запит надало відповідь 26.02.2021 року, в якій зазначено, що в архів Міністерства, документи Державного Дніпропетровського транспортно-експедиційного підприємства на зберігання не передавалися.
Сукупність вищенаведених обставин вказує, що позивач вживав заходів для підтвердження додатковими документами періоду роботи на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Частиною 5 ст. 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні спірного періоду роботи, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та незарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві за період з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року.
Як наслідок, підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового (страхового) стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року.
Суд звертає увагу, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії з урахуванням періоду роботи, яке вирішене в судовому порядку, відповідачем не наведено, а тому суд приходить до висновку, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком.
Такий спосіб захисту, на переконання суду, матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не було встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом під час розгляду справи.
Суд вважає за необхідне зазначити, що в п.3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору понесені позивачем у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком та незарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві за період з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до трудового (страхового) стажу період роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Державному Дніпропетровському транспортно-експедиційному підприємстві з 13.10.1984 року по 03.01.1991 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

06.08.2021

Рішення не набрало законної сили 06 серпня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник