Справа № 160/11725/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,-
14.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, в якій позивач просить:
- визнати дію військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України протиправною, яка полягає у відмові в підготовці та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1 для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, мені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), яка оформлена листом № 6/36/22-672 від 14.06.2021 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вчинити певні дії, а саме, підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, мені, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що в період з 30.10.2002 року по 22.03.2021 року проходив службу за контрактом в Національній гвардії України, проходив строкову службу у Збройних силах України та приймав участь в антитерористичній операції, у зв`язку з чим отримав пільговий стаж для призначення пенсії за вислугою років. 10.06.2021 року позивач звернувся з заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з вимогою підготувати та направити документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для призначення пенсії за вислугою років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Проте, військовою частиною НОМЕР_1 листом № 6/36/22-672 від 14.06.2021 року позивачу було відмовлено в направленні подання щодо призначення пенсії у зв`язку з тим, що у нього відсутній необхідний трудовий стаж для призначення пенсії. Вважаючи такі дії військової частини НОМЕР_1 протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) учасників справи ( у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву на позов до суду.
16.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує з наступних підстав. Пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що особи, які звільнені зі служби за період з 01.10.2019р. по 30.09.2020 року повинні мати вислугу не менше ніж 24 календарних роки 6 місяців для призначення пенсії за віком. При цьому, законом не передбачено врахування пільгового стажу для обчислення пенсії за вислугою років, а лише календарні роки. При цьому, посилання позивача про необхідність застосування норм постанови Кабінету Міністрів України № 393 є безпідставними, оскільки норми закону мають вищу юридичну силу. Також відповідач вказує, що за даними особової справи ОСОБА_1 вислуга років станом на 22 березня 2021 року становила в календарному обчисленні 19 років 10 місяців 07 днів та в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) 6 років 05 місяців 10 днів. За таких обставин вважає, що підстави для підготовки подання про призначення пенсії за вислугою років відсутні, дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України правомірними та просить відмовити в задоволенні позову.
26.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечує проти доводів, які викладені у відзиві на позовну заяву, вважає їх безпідставними та такими, що не відповідають чинному законодавству України. Наполягає на задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.2 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо розгляду звернення.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу за контрактом в Національній гвардії України в період з 30.10.2002 року по 22.03.2021 року, брав участь в проведенні антитерористичної операції та має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 18.05.2015 р., що дає право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 22.03.2021 року № 67 з ОСОБА_1 розірвано контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Згідно з наказом № 67 від 22.03.2021року вислуга років ОСОБА_1 станом на 22 березня 2021 року становить 19 років 10 місяців 07 днів в календарному обчисленні та 06 років 05 місяців 10 днів в пільговому обчисленні.
10.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з заявою щодо розрахунку вислуги років для призначення пенсії за вислугою років.
Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 14.06.2021 року № 6/36/22-672 надано відмову в такому розрахунку та повідомлено про відсутність права на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, зважаючи на відсутність встановленої пунктом «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» необхідної календарної вислуги років.
Вважаючи дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що виразились у відмові в обчисленні вислуги років для призначення пенсії за вислугою років протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно пункту в) статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.
Відповідно до частини 1статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України" Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.
Згідно частин 1, 2 статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України" держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.
Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.
Відповідно до частини 8 статті 21 Закону України "Про Національну гвардію України" пенсійне забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
У відповідності до частини і статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії, серед інших, зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно зі статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 17-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.
Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно абзацу першого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393 (надалі також - постанова Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992.
З урахуванням викладеного, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Вказаний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В матеріалах справи наявні довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 16.04.2021р. № 248 та № 249 видані ОСОБА_1 на підтвердження того, що він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції м. Маріуполь та Донецької області у наступні періоди:
-з 08.07.2014р. по 06.08.2014р.;
- з 07.08.2014р. по 02.09.2014р.;
-з 02.03.2015року по 12.05.2015р.;
- з 11.07.2015р. по 08.09.2015р.;
- з 10.10.2015р. по 27.12.2015р.;
- з 09.12.2016р. по 09.02.2017р.;
- з 08.04.2017р. по 08.06.2017р.;
- з 08.08.2017р. по 07.10.2017р.;
- з 06.12.2017р. по 07.02.2018р.;
-з 11.05.2018р. по 08.08.2018р.;
- з 07.11.2018р. по 07.02.2019р.;
- з 06.05.2019р. по 12.08.2019р.;
- з 10.06.2020р. по 24.06.2020р.;
- з 12.08.2020р. по 13.11.2020року.
Також матеріали справи містять витяг з послужного списку старшого лейтенанта ОСОБА_1 згідно з яким він призваний на військову службу 15 травня 2001 року Глухівським ВК Сумської області та послужний список містить наступні відомості:
-16.05.2001р. 21.08.2002 року стрілець, кулеметник, старший стрілець у військовій частині НОМЕР_4 м. Павлоград. Наказ № 106 від 16.05.2001р.;
-21.08.2002р. 30.10.2002 року стрілець у військовій частині НОМЕР_1 . Наказ № 208 від 21.08.2002р.;
-30.10.2002р. 22.11.2002р. зарахований на військову службу за контрактом після закінчення строкової служби строком на 3 роки з 30 жовтня 2002 року по 29 жовтня 2005 року між Глухівським РВК Сумської області до 16 спеціального моторизованого полку міліції управління ЦТрК ВВ МВС України на посаду ЗКВ- командира 1 відділення 2 ПВ 3 ПР 2 ПБ. Наказ командира № 275 від 30.10.2002року;
-22.11.2002р. 24.11.2009р. помічник начальника військового 1 СПВ СПВ 3 Пр 2 ПБ у 16 спеціальному моторизованому полку міліції управління ЦТрК ВВ МВС України. Наказ № 36 о/с від 22.11.2002р.;
-уклав контракт про продавження терміну військової служби на 3 роки до 18.12.2011р. Наказ № 34 о/с від 17.10.2008р.;
-24.11.2009р. 15.01.2013р. старший інструктор ( стрілець) 2 штурмового відділення ПВСП 4 ПР 2 патрульного батальйону у 16 спеціальному моторизованому полку міліції управління ЦТрК ВВ МВС України. Наказ № 44 о/с від 24.11.2009р.;
-15.01.2013р. 19.05.2014р. командир спеціального патрульного взводу 3 патрульної роти 2 патрульного батальйону 16 спеціальному моторизованому полку міліції управління ЦТрК ВВ МВС України. Наказ № 1 о/с від 15.01.2013р.;
-19.05.2014р. 06.02.2015р. начальник військового наряду 1-го відділення спеціального патрульного взводу 3-ї патрульної роти 2 патрульного батальйону 16 спеціальному моторизованому полку міліції управління ЦТрК ВВ МВС України. Наказ № 23о/с від 19.05.2014р.;
- відповідно до Закону України від 13.03.2014р. № 876- VII «Про національну гвардію України», наказу МВС України від 08.05.2014р. № 445 16 16 спеціальний моторизований полк міліції управління Центрального територіального командування ВВ МВС України перетворено на 16 полк охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України;
-06.02.2015р. 23.03.2015р. начальник військового наряду 1-го відділення спеціального патрульного взводу 3-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону у 16 полку охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. Наказ № 3 о/с від 06.02.2015р.;
-укладено перший контракт про проходження військової служби за контрактом у зв`язку з присвоєнням первинного офіцерського звання на 5 років з 23.03.2015р. по 23.03.2020р. Наказ № 45 від 23.03.2015р.;
-23.05.2015р. 25.01.2016р. командир 2-го патрульного взводу 3-ї патрульної роти 2-го патрульного батальйону у 16 полку охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. Наказ № 45 від 23.03.2015р.;
-25.01.2016р. 10.08.2016р. оперативний черговий чергової служби у 16 полку охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. Наказ № 3о/с від 25.01.2016р.;
-10.08.2016р. 01.11.2018р. командир спеціального патрульного взводу 1-ої патрульної роти 1-го патрульного батальйону у 16 полку охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. Наказ № 50о/с від 10.08.2016р. ;
-01.11.2018р. 22.03.2021р. командир 3-го патрульного взводу 3-ої патрульної роти 2-го патрульного батальйону у 16 полку охорони громадського порядку Центрального оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України. Наказ № 70о/с від 01.11.2018р.;
-22.03.2021р. звільнений у запас ЗС України відповідно до ст.. 26 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» п.п. а п. 2 ч. 5 ( у зв`язку із закінченням строку контракту). Наказ № 32 о/с від 25.02.2021р.
Відповідно до положень, визначених частиною а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
Наданими до матеріалів справи довідками № 248 та № 249 від 16.04.2021 року підтверджується безпосередня участь ОСОБА_1 в антитерористичній операції. Також, пільговий стаж без обчислення календарної вислуги обчислений у наказі командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 67 від 22.03.2021року.
За таких обставин, суд вважає відмову військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в підготовці та направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» протиправною.
Окрім того, і за приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, дає найбільший ефект.
Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та відповідати наявним обставинам.
Також слід зазначити, що за приписами ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011р. (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" констатував: " 50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom),п.п.28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє всіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені.
Таким чином, з урахуванням наведеної правової позиції, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 ОСОБА_1 .
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів, передбачених постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, які оформлені листом № 6/36/22-672 від 14.06.2021 року, протиправними.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документи, передбачені постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, для вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук