Справа № 200/2498/21-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 р. Справа№200/2498/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

за участю сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача ОСОБА_2 (згідно витягу)

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-231-17 від 08.07.2019 року в розмірі 6702 грн.; №Ф-231-17 від 14.02.2020 року в розмірі 8417 грн. 12 коп.; №Ф-231-17 від 09.11.2020 року в розмірі 5239 грн.; №Ф-231-17 від 15.02.2021 року в розмірі 5239 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, копії позовної заяви з додатками для відповідача, надання документу про сплату судового збору на загальну суму 908 грн. та надання до суду оригінал квитанції про сплату судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, шляхом сплати судового збору у розмірі 908 гривень.

В установлений судом строк позивачем надано заяву про відстрочення сплати судового збору, вмотивоване тим, що нею подано уточнюючу декларацію сума її сумарного доходу за 2020 рік складає 57 784,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-231-17 від 08.07.2019 року в розмірі 6702 грн.; №Ф-231-17 від 14.02.2020 року в розмірі 8417 грн. 12 коп.; №Ф-231-17 від 09.11.2020 року в розмірі 5239 грн. Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволено, відстрочено позивачу сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень до ухвалення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня винесення даної ухвали. Витребувано у відповідача розрахунок вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-231-17 від 15.02.2021 року в розмірі 5239 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 14 липня 2021 року.

12 липня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без її участі.

13 липня 2021 року на адресу суду надійшов розрахунок вимоги від відповідача.

14 липня 2021 року судом відкладено підготовче засідання на 28 липня 2021 року.

28 липня 2021 року судом відкладено підготовче засідання на 04 серпня 2021 року.

30 липня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 01 вересня 2021 року.

У судове засідання позивач не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, раніше подавала клопотання про розгляд справи без її участі.

Так, в обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що є фізичною особою-підприємцем, та отримала спірну податкову вимогу №Ф-231-17 від 15.02.2021 року в розмірі 5239 грн. Вважає зазначену податкову вимогу протиправною, оскільки своєчасно сплачувала єдиний внесок, вважає, що податковий орган фальсифікує дані податкового обліку. Зазначила, що декілька разів просила подругу фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 сплатити єдиний внесок на ім`я позивача та за власні кошти, тому це може бути трактована як делегування своїх обов`язків третім особам.

Відповідачем через канцелярію суду у встановлені судом строки, надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечує проти позовних вимог, вважає вимоги, викладені у позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 30.06.2019 року становила 6702 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.07.2019 року №Ф-231-17. Сума боргу, яка відображена у вимозі від 08.07.2019 року складається з наступних нарахувань: нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2018 року в сумі 1490,64 грн. по терміну сплати 19.10.2018 року; нарахування єдиного внеску за ІV квартал 2018 року в сумі 2457,18 грн. по терміну сплати 21.01.2019 року; нарахування єдиного внеску за І квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. по терміну сплати 19.04.2019 року. Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 31.01.2020 року становила 8417,12 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 року №Ф-231-17. Сума боргу, яка відображена у вимозі від 14.02.2020 року складається з наступних нарахувань: нарахування єдиного внеску за І квартал 2019 року в сумі 154,58 грн. по терміну сплати 19.04.2019 року; нарахування єдиного внеску за ІІ квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. по терміну сплати 19.07.2019 року; нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. по терміну сплати 21.10.2019 року; нарахування єдиного внеску за IV квартал 2019 року в сумі 2754,18 грн. по терміну сплати 21.01.2020 року. Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 09.11.2020 року становила 5239 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09.11.2020 року №Ф-231-17. Сума боргу, яка відображена у вимозі від 09.11.2020 року складається з наступних нарахувань: нарахування єдиного внеску за І квартал 2020 року в сумі 1021,82 грн. по терміну сплати 21.04.2020 року; нарахування єдиного внеску за ІІ квартал 2020 року в сумі 1039,06 грн. по терміну сплати 21.07.2020 року; нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3178,12 грн. по терміну сплати 21.07.2020 року. Згідно облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість позивача станом на 31.01.2021 року становила 5239 грн. На підставі цих даних ГУ ДПС у Донецькій області було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.02.2021 року №Ф-231-17. Сума боргу, яка відображена у вимозі від 15.02.2021 року складається з наступних нарахувань: нарахування єдиного внеску за ІІІ квартал 2020 року в сумі 3039 грн. по терміну сплати 19.10.2020 року; нарахування єдиного внеску за IV квартал 2020 року в сумі 2200 грн. по терміну сплати 19.01.2021 року.

Крім того, на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначила,що відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ її звільнено від сплати єдиного податку з грудня 2020 року по травень 2021 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця з 15.01.2014 року, перебуває на обліку Головного управління ДПС у Донецькій області (Бахмутське управління, Бахмутська ДПІ) як платник єдиного внеску. (а.с. 8)

Відповідач - Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Судом встановлено, що 15 лютого 2021 року відповідно статті 25 Закону України «Про збір та обік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VІ та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, відповідачем була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-231-17 станом на 31 січня 2021 року, відповідно до якої за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 5 239 грн. (а.с. 16)

На звернення позивача з питань щодо перерахунку помилково сплачених коштів з рахунку ФОП ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_1 , Головне управління ДФС у Донецькій області надало відповідь листом від 18.02.2019 року №13072/10/05-99-42-10, відповідно до якого згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску. Ч. 9 ст. 25 Закону №2464 передбачено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків сплати головою сімейного фермерського господарства внесків за себе і членів такого господарства. Таким чином, здійснення перерахунку помилково сплачених коштів по єдиному внеску з рахунку ФОП ОСОБА_3 на рахунок ФОП ОСОБА_1 забороняється. Додатково повідомлено, що станом на 15.02.2019 року за позивачем обліковується заборгованість по єдиному внеску у сумі 8538,12 грн. (а.с. 25)

На звернення позивача щодо законності нарахувань по єдиному внеску Головним управлінням ДПС у Донецькій області надано відповідь листом від 16.06.2020 року №49811/10/05-99-33-01, відповідно до якого згідно інформаційних баз даних ДПС України за період перебування на обліку як платника податків в інтегрованій картки платника (далі ІКП) за позивачем рахуються наступні нарахування по коду 71040000: - 09.02.2015 - 4649,15 грн. (відповідно самостійно наданого Звіту № від 03.02.2015) за 2014рік. Сплачено 4266,5 грн. Переплата станом на 31.12.2014 склала 845,3 грн; - 09.02.2016 - 5293,88 грн . (відповідно самостійно наданого Звіту № від 29.01.2016) за 2015рік. Сплачено 4281,99 грн.; - 09.02.2017 - 3797,64 грн. (відповідно самостійно наданого Звіту № від 16.01.2017) за 2016 рік. Сплачено - 0грн.; - 09.02.2018 - 4224,0 грн. (відповідно самостійно наданого Звіту № 299 від 15.01.2018) за 2017 рік. Сплачено - 0 грн.; - 11.02.2019 - 9828,72 грн. (відповідно самостійно наданого Звіту № 2018 від 08.02.2019) за 2018 рік. Сплачено - 9828,72 грн; - 10.02.2020 - 110.16,72 грн. (відповідно самостійно наданого Звіту № 286 від, 13.01.2020) за 2019 рік. Сплачено - 11016,72 грн. Протягом січня-травня 2020 року сплачено 5195,30 грн. Після проведення аналізу сплати єдиного внеску протягом діяльності, встановлено відсутність сплати єдиного внеску за період 2016-2017 року, в результаті чого, станом на 01.01.2018 року утворилась заборгованість в сумі 8400,18 грн. Згідно наданих до Бахмутського управління ГУ ДПС у Донецькій області платіжних доручень про сплату єдиного внеску, вказано платник ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ). В результаті чого, данні платіжні доручення були обліковані в ІКП по вказаному платнику у відповідності до Наказу Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016. Так, станом на 01.01.2018 по фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 по ІКП за кодом платежу 71040000 рахується переплата в сумі 13 261,05 грн. Протягом 2019-2020 року від платника ОСОБА_3 не надходило заяви щодо зайво сплачених коштів. Таким чином, станом на 31.05.2020 року сума боргу по єдиному внеску складає 4260,88 грн. (а.с. 28)

Зазначене підтверджується відомостями із інтегрованої картки позивача з єдиного соціального внеску. Крім того, з даних відомостей вбачається, що у позивача наявна заборгованість з єдиного внеску станом на 31 жовтня 2020 року в сумі 5239 грн.

Крім того, судом встановлено з даних відомостей, що станом на 31.01.2021 року за позивачем обліковується податковий борг у сумі 5 239 грн., а саме: 19.10.2020 року нараховано єдиний внесок ФОП на спрощеній системі у розмірі 3039 грн., та 19.01.2021 року нараховано єдиний внесок ФОП на спрощеній системі у розмірі 2200 грн.

Отже, спірними є правові підстави для прийняття відповідачем податкової вимоги від 15 лютого 2021 року №Ф-231-17.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечення відповідача, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, і виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Позивач в даних правовідносинах виступає в якості платника єдиного внеску відповідно до вимог Закону №2464.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; подавати звітність та сплачувати до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за встановленою формою, виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено: сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята); єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома); платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма); єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 9 ст. 25 Закону № 2464-VI передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків сплати головою сімейного фермерського господарства внесків за себе і членів такого господарства.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Позивач зазначила, що просила подругу сплатити єдиний внесок, та вважає, що це є делегуванням повноважень.

Водночас, враховуючи положення ч. 9 ст. 25 Закону України №2464-VI позивач не має права передавати свої обов`язки зі сплати єдиного внеску третім особам, про що також зауважив відповідач у листі від 18.02.2019 року №13072/10-05-99-42-10.

Позивачем не надано доказів сплати особисто єдиного внеску за спірний період.

Крім того, стосовно посилання позивача на те, що її було звільнено від сплати єдиного внеску з березня по травень 2020 року відповідно до Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ, суд зазначає наступне.

Так, Законом України від 30.03.2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»

Згідно Закону України від 17.03.2020 № 533-ІХ (далі - Закон № 533), який діє з 18.03.2020, Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ, який діє з 02.04.2020, Закону України від 13.05.2020 № 591-ІХ, який діє з 29.05.2020 : тимчасово, за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня, з 1 по 31 травня 2020 року звільняють від нарахування, обчислення та сплати ЄСВ за себе:

- фізичні особи - підприємці, в т.ч. спрощенці;

- особи, які провадять незалежну професійну діяльність;

- члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

За підсумками І кварталу 2020 року оплата ЄСВ тільки за січень-лютий 2020 року, складає за умови сплати мінімального внеску: 1039,06 грн х 2 місяці = 2078,12 грн., а за II квартал тільки за червень 2020 року - 1039,06 грн.

Тимчасово, за періоди з 1 березня по 31 травня 2020 року, звільняє від нарахування, обчислення та сплати ЄСВ за себе: - ФОП, в т. ч. спрощенців; - осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність; - членів фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах.

21.04.2020 року податковий орган нарахував позивачу недоїмку зі сплати єдиного внеску за перший квартал 2020 року 2078,12 грн., а 20.07.2020 року за другий квартал 2020 року 1039,06 грн.

Отже визначена сума зобов`язань з єдиного внеску нарахована податковим органом з врахування діючого законодавства. Таким чином, відповідач правомірно нараховував недоїмку зі сплати єдиного внеску, позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів протилежного.

При цьому, суд зазначає, що оскаржувана вимога не містить штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату єдиного внеску станом на 15 лютого 2021 року.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v.» від 27.09.2001 року рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року суд, відстрочив судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень до ухвалення судового рішення.

Відповідно до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-231-17 від 15.02.2021 року в розмірі 5239 грн. відмовлено, судовий збір у розмірі 908,00 гривень підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-231-17 від 15.02.2021 року в розмірі 5239 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України судові витрати з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення прийнято та проголошено 01 вересня 2021 року, складено в повному обсязі та підписано в нарадчій кімнаті 10 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Троянова