Справа № 420/12325/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
08 вересня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації в Одеській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення,-
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації в Одеській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення.
Ухвалою від 20.07.2021 року позов залишено без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Згідно вимог ухвали позивач повинен був усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду.
12.08.2021 року (під час знаходження судді Іванова Е.А. у черговій відпустці) від позивача на виконання ухвали суду позивачем надано до суду заяву про поновлення строку звернення до суду.
В обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивачем зазначено, що він більшу частину часу знаходиться за місцем несення служби та виконує покладені на нього обов`язки згідно доручень керівництва з охорони державного кордону у зв`язку з чим, не має багато вільного часу, для вирішення власних питань. Також позивачем зазначено, що про порушення своїх прав він дізнався лише після поширення у мережі Інтернет висновків Верховного Суду у справі №440/2722/20 від 29.09.2020 року. Крім вказаного, позивач також зазначив про те, що він не має юридичної освіти та не знає особливостей виплат щорічної разової допомоги до 5 травня.
З даного приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.
Згідно частини 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Зазначена норма КАС України встановлює, що перебіг строку на звернення до адміністративного суду за загальним правилом починається від дня виникнення права особи на подання до суду адміністративного позову.
Днем, коли особа дізналась про порушення свого права, - є день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Згідно ч. 4 ст. 17 прим. 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Отже, з огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.
Дана позиція кореспондується відповідними висновками Верховного Суду, викладених в постанові від 06.02.2018 року у справі №607/7919/17, в яких Верховний Суд встановив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки з цього приводу Верховного Суду, які викладені в його постановах.
Як вбачається зі змісту позову та заявлених позовних вимог позивач просить суд зокрема зобов`язати відповідача перерахувати і нарахувати позивачу разову грошову допомогу до 5 травня за період з 2015-2020 року як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Отже, строк звернення до суду з позовною вимогою про зобов`язання вчинити певні дії зокрема у вигляді перерахувати і виплатити позивачу разової грошової допомоги як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та здійснити виплату суми недоплаченої частини такої допомоги з урахуванням раніше виплачених сум до 5 травня за 2015 рік з вересня 2015 року, за 2016 рік з вересня 2016 року, за 2017 рік з вересня 2017 року, за 2018 рік починається з 30 вересня 2018 року, за 2019 рік з 30 вересня 2019 року та за 2020 рік з 30 вересня 2020 року.
Суд зазначає, що вищезазначена грошова виплата є періодичним платежем, тому про порушення своїх прав позивач мав можливість дізнатися під час отримання такої виплати у розмірі, з яким він не погоджується, ще протягом 2015 - 2020 років.
Водночас, будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги в 2015-2020 році не у повному обсязі, позивач у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення ним до суду з цим позовом, суду не надав.
Суд зазначає, що позивачем не обґрунтовано наявність причин не можливості звернення до суду з підстав перебування його за місцем несення служби та виконанням своїх обов`язків, оскільки до заяви про поновлення строку звернення до суду не додано доказів з яких можливо встановити в який саме період та до якого часу ОСОБА_1 перебував на службі.
Суд, вирішуючи зазначене процесуальне питання, також зауважує, що рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 року було визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оціночні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду.
Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо об`єктивно йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив через можливі власні недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до свого права на звернення до суду.
Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення "Девеер проти Бельгії", "Голдер проти Сполученого Королівства").
Крім того, кажучи про принцип рівності сторін, Європейський Суд з прав людини зазначає, що кожній стороні мають бути надані рівні можливості щодо представлення справи у такому вигляді, якій не ставить її у невигідне становище стосовно свого противника (рішення у справі "Бацаніна проти Росії" від 26.05.2009 року). Вказані принципи допомагають зрозуміти деякі важливі елементи справедливого суду. При цьому, й саме питання застосування строку звернення до суду тісно пов`язано з їх реалізацією.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Європейський Суд з прав людини послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Щодо тверджень позивача про те, що про порушення своїх прав він дізнався лише після поширення у мережі Інтернет висновків Верховного Суду у справі №440/2722/20 від 29.09.2020 року, то суд вказує, що це не є тією не переборною обставиною згідно КАС України, яку можливо вважати поважною задля поновлення строку звернення до суду.
Також суд критично ставиться до тверджень позивача, як на підставу поважності ним пропуску строку звернення до суду стосовно того, що він не має юридичної освіти та не знає особливостей виплат щорічної разової допомоги до 5 травня, оскільки нерозуміння або незнання законодавства не свідчить про наявність поважних причин для поновлення процесуального строку.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.11.2018 року №473/2236/17.
Як вбачається із практики Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження (лист Вищого адміністративного суду України від 19.05.2010 N 708/11/13-10).
Враховуючи вищенаведену позицію Верховного Суду України, суд акцентує увагу позивача на те, що він мав можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.
Таким чином суд зазначає, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом із зазначеною частиною позовних вимог, із змісту заяви на усунення недоліків позовної заяви не вбачається, позивачем не зазначено, а судом не встановлено.
Згідно із ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишаєтьсяя без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Керуючись ч.2.ст. 123 КАС України, суддя
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - відмовити.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Болградської районної державної адміністрації в Одеській області в частині щодо:
- визнання протиправною відмову відповідача з приводу надання відповіді від 18.05.2021 року №410 у не проведенні перерахунку та не нарахуванні і не виплаті недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, позивачу, як учаснику бойових дій за період з 2015-2020 роки;
- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та нарахування позивачу недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за період з 2015-2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги;
- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача недоотриманої виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій за період з 2015-2020 роки - повернути позивачу без розгляду.
Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов