Справа № 200/7559/21
Суддя: Бєломєстнов О.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 р. Справа№200/7559/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бєломєстнова О.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

17.06.2021 року позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Лесі України, 20А), у якій просить:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження № 51 від 07.07.2017 року Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про відмову в призначенні соціальної допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області поновити та здійснити виплату ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту її припинення;

- визнати незаконними дії Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області щодо не призначення допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно її заяви від 15.04.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_2 . В березні 2015 року вона звернулася до УСЗН м. Лимана Донецької області для призначення допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 . Зазначена допомога була призначена з березня 2015 року по грудень 2016 року, однак в січні виплата допомоги була припинена з невідомих підстав. 15.05.2021 року вона звернулася до відповідача для призначення допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та для поновлення виплати на сина ОСОБА_2 . 10.06.2021 року управління надіслало на адресу її адвоката відповідь, в якій повідомило що виплату допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 було припинено з 01.01.2017 року у зв`язку з відсутністю рахунку в Ощадбанку. Щодо призначення допомоги на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , управління повідомило, що для призначення допомоги не має підстав, оскільки звернення за її призначення надійшло пізніше ніж 12 календарних місяців після народження дитини.

Зазначені дії управління щодо неї вважає незаконними.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.07.2021 року відповідач через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач разом з неповнолітньою дитиною - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибули з м.Горлівка Донецької області, були взяті на облік та отримали довідку ВПО за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 .

05.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась за призначенням державної допомоги при народженні дитини на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допомога була призначена одноразово 10320,00 грн. з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року, щомісяця 860,00 грн. з 01.03.2015 року по 28.02.2018 року на дитину, але допомога з певних обставин не виплачена в повному обсязі. Перевірка фактичного місця проживання позивачки була здійснена 18.11.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами перевірки складено акт матеріально побутових умов сім`ї, де зазначено, що сім`я не мешкає за вказаною адресою. За фактичним місцем проживання ОСОБА_1 було надіслано лист-повідомлення від 30.11.2016 року про призупинення виплати та про необхідність надання реквізитів, відкритих в ПАТ "Державний ощадний банк України" для перерахунку коштів. Однак, ОСОБА_1 до управління не звернулась та реквізити не надала. У зв`язку з наведеним виплата державної соціальної допомоги була призупинена з 01.01.2017.

16.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до управління соціального захисту населення Лиманської міської ради з заявою про поновлення державної соціальної допомоги при народженні дитини. Однак, перевіркою фактичного місця проживання було з`ясовано, що заявник разом з дитиною за вказаною адресою не проживає. В зв`язку з цим комісією з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лиманській міській раді № 51 від 07.07.2017 року було винесено рішення про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати.

Крім того, на комісії з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лиманській міській раді № 67 від 26.10.2017 року було прийнято рішення про скасування довідки ВПО від 02.03.2015 року № у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання.

15.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась за призначенням державної допомоги при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та надала довідки ВПО. З 16.01.2018 року позивачка не була позбавлена можливості своєчасно звернутися до УСЗН із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, оскільки для отримання свідоцтва про народження вона виїжджала на підконтрольну територію - в місто Торецьк Донецької області. Вважає пропуск строку для подання заяви про призначення допомоги: відсутності фізичної можливості звернутися із відповідною заявою, оскільки встановлений законом дванадцятимісячний строк є достатнім для такого звернення одним із батьків, поновлення такого строку за чинним законодавством не передбачено.

У зв`язку з наведеним просить суд ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог відмовити.

З 30.07.2021 року по 28.08.2021 року суддя Бєломєстнов О.Ю. перебував у відпустці. Справу розглянуто у розумний строк після виходу судді з відпустки.

Дослідивши подані сторонами документи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17.04.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27.02.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 23.02.2018 року, виданим Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та її сини взяті на облік як особи, які переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, у зв`язку зі зміною місця проживання, а саме: з АДРЕСА_3 , до АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними довідками управління соціального захисту населення від 15.04.2021 року № 1442-, № 1442-, № 1442-.

05.03.2015 року позивач звернулась до відповідача - Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області за призначенням державної допомоги при народженні дитини відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням відповідача від 26.03.2015 року допомога при народженні дитини ОСОБА_2 була призначена позивачу в розмірі: одноразово 10320,00 грн. з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року, щомісяця 860,00 грн. з 01.03.2015 року по 28.02.2018 року.

Зазначене підтверджується та не спростовується сторонами по справі.

За результатом перевірки 18.11.2016 року фактичного місця проживання/перебування ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , було складено акт матеріально побутових умов сім`ї, де зазначено, що сім`я не мешкає за вказаною адресою.

23.11.2016 року за адресою фактичного проживання позивача було надіслано повторне повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів сім`ї з`явитися до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення для підтвердження місця фактичного проживання.

Судом встановлено, що виплата державної соціальної допомоги при народженні дитини була призупинена позивачу з 01.01.2017 року.

16.03.2017 року позивач звернулась до управління соціального захисту населення Лиманської міської ради з заявою про поновлення державної соціальної допомоги при народженні дитини.

Комісією з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лиманській міській раді № 51 від 07.07.2017 року було винесено рішення про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Також розпорядженням відповідача від 10.07.2017 року відмовлено позивачу в наданні державної допомоги при народженні дитини у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

15.04.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області за призначенням державної допомоги при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області від 26.04.2021 року відмовлено позивачу у призначенні допомоги при народженні дитини на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше 12 місяців з дня народження дитини.

Не погодившись з діями (рішеннями) відповідача щодо припинення виплати допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_2 та відмови у призначенні допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3 , позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; допомога при народженні дитини; допомога при усиновленні дитини; допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; допомога на дітей одиноким матерям.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", допомога при народженні дитини надається одному із батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Згідно із частинами 1-3 статті 11 Закону України "Про державну допомогу з дітьми", допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбаченої Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Судом встановлено, що рішенням відповідача від 26.03.2015 року допомога при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була призначена позивачу в розмірі: одноразово 10320,00 грн. з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року, щомісяця 860,00 грн. з 01.03.2015 року по 28.02.2018 року.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (далі - Закон № 1706), Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Україна зобов`язується підтримувати і забезпечувати економічні, фінансові, політичні, соціальні, інформаційні, культурні та інші зв`язки з громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними окупованої території.

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи міститься у ст. 1 Закону № 1706-VII. Це визначення має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства). З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Реєстрація особи як внутрішньо переміщеної надає можливість державним органам врахувати її особливі потреби. Серед таких особливих потреб - доступ до належного житла та правової допомоги, доступ до спеціальних державних програм, зокрема адресних програм для внутрішньо переміщених осіб, призначення або відновлення належних соціальних допомог. Статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону № 1706-УІІ), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Також відповідно до пункту 13 Порядку № 1751, виплата допомоги припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Зазначені вище переліки підстав припинення виплати допомоги при народженні дитини, визначені ч. 8 ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", Порядком №1751, є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.

Крім того, як свідчить аналіз положень Порядку №1751, припинення виплати допомоги при народженні дитини, можливе лише за умови прийняття органом з питань соціального захисту населення відповідного рішення з підстав, визначених Порядком № 1751 та Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Скасування дії довідки ВПО, відсутність за фактичним місцем проживання, зміна місця проживання, тощо не визначені законами як підстави для припинення виплати допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Таким чином, держава зобов`язана гарантувати громадянам право на соціальний захист, а обмеження цього права можливо лише на підставі законів, що приймаються Верховною Радою України.

Постанова Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", не є законом, а тому цей підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Так, за змістом конституційних норм (ст.ст.113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню. Це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в рішенні у справі "Суханов та Ільченко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 25 рішення).

Тому, припиняючи виплату позивачу допомоги при народженні дитини за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання такої допомоги.

З огляду на викладене, призупинення з 01.01.2017 року виплати позивачу раніше призначеної допомоги при народженні дитини є протиправним.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконним та скасування розпорядження № 51 від 07.07.2017 року Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про відмову в призначенні соціальної допомоги ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що комісією з питань призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Лиманській міській раді № 51 від 07.07.2017 року було винесено рішення про відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спірне розпорядження відповідача про відмову в наданні позивачу державної допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_2 , датоване саме 10.07.2017 року . Тому, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд розуміє зазначені позовні вимоги як визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача від 10.07.2017 року про відмову позивачу в наданні державної допомоги при народженні дитини. Зважаючи на викладені раніше висновки суду про його протиправність, дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання незаконними дій Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області щодо не призначення позивачу допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язання призначити та виплатити останній зазначену допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (у редакції, що була чинною на час звернення позивача).

Відповідно до частини 7 статті 11 вказаного Закону допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Аналогічні положення містить пункт 12 Порядку №1751, згідно з яким допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивач пропустив строк звернення до управління із заявою про призначення допомоги при народження дитини, проте, зазначає, що приймаючи таке рішення відповідачем не враховано наступне.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення. Тобто, в спірних правовідносинах неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №591/610/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Крім того, при ухваленні рішення в цій частині суд застосовує положення п.2 ч.1 постанови КМУ № 264 від 08.04.2020 року, згідно з яким строк звернення за призначенням державної допомоги сім`ям з дітьми, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, продовжується на період карантину та один місяць після дати його відміни.

Зважаючи на продовження дії карантину, запровадженого постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року на момент звернення позивача із заявою про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми,, відповідач при її розгляді не повинний був обмежувати відповідне право строком, не зважаючи на його закінчення раніше. Постанова КМУ № 264 від 08.04.2020 року не містить обмежень запровадженого нею правила продовження строків звернення за призначенням допомоги, а відтак може бути застосована навіть у разі їх закінчення на момент встановлення карантину.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянкою України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування оскарженого рішення в частині, яке створює правові наслідки, і зобов`язання відповідача призначити та провести виплати позивачу допомоги при народженні дитини - сина ОСОБА_3 в порядку та розмірі, що встановлений статтею 12 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Суд зазначає, що позивач просив суд визнати незаконними дії відповідача щодо не призначення їй допомоги при народженні дитини . Проте, суд доходить до висновку, що повним достатнім та ефективним поновленням порушеного права позивача у даному випадку, буде задоволення позовні вимоги в цій частині шляхом визнання протиправним та скасування рішення Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області від 26.04.2021 року, що не змінює суті позовних вимог.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 КАС України) є правом суду, а не обов`язком. Його відсутність не виключає обов`язковості судового рішення до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14 КАС України). Застосування судом зазначеного права має бути вмотивованим. Суд у даній справі не вбачає підстав для сумнівів у можливості виконання його рішення відповідачем, інших загроз обов`язковості рішення суду. Тому з урахуванням відсутності відповідного мотивування у клопотанні позивача, не суд вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням власного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22.06.2021 року сплату судового збору за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі. У зв`язку з тим, що позивач не сплачував судовий збір при зверненні до суду, при задоволенні позову він підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 5-10, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області від 10.07.2017 року про відмову в наданні ОСОБА_1 державної допомоги при народженні дитини.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Лесі України, 20А) відновити нарахування та поновити виплату ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.01.2017 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області від 26.04.2021 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Лесі України, 20А) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ) допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заявою від 15.04.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Лиман, вул. Лесі України, 20А) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Повний текст судового рішення складено та підписано 07 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Бєломєстнов О.Ю.