Справа № 335/7372/20
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року Справа № 335/7372/20 Провадження №ЗП/280/50/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла справа за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідача), в якій позивач просить суд:

стягнути з відповідача на користь позивача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 27.11.2012 по 31.07.2017 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 по справі №2а-7583/2011 у загальній сумі 54261,02 грн.;

стягнути з відповідача на користь позивача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 22.01.2015 по 31.05.2020 на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Хорицького районного суду м.Запоріжжя від 07.10.2014 по справі №337/6384/14-а у загальній сумі 29635,56 грн.

Ухвалою суду від 30.06.2021 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що постановами Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 по справі №2а-7583/2011 та від 07.10.2014 по справі №337/6384/14-а орган Пенсійного фонду було зобов`язано виплатити на користь ОСОБА_2 суми недоплаченої пенсії, проте, рішення судів значний час залишаються невиконаними, що є підставою для нарахування інфляційний втрат та три проценти річних. При цьому, позивач вказував на те, що має право на отримання інфляційний втрат та три проценти річних за померлу ОСОБА_2 , оскільки є спадкоємцем. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що у позивача відсутні правові підстави щодо стягнення з відповідача нараховані інфляційні втрати та три проценти річних, оскільки відповідно до ст.1227 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять лише невиплачені пенсійні нарахування. Крім того позивачем не додано доказів, що саме він є спадкоємцем ОСОБА_2 , оскільки витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі, на який посилається позивач, свідчить лише про відкриття та реєстрацію спадкової справи померлої. Вказує, що Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області є неналежним відповідачем по справі, оскільки з 01.09.2019 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві у зв`язку зі зміною місця проживання. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що постановою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20.06.2011 по справі №2а-7583/2011 зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м.Запоріжжя провести ОСОБА_2 , перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до вимог п. 4 ст.54, ст.50, п.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: державної пенсії - у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю - у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, обрахованих відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням положень п.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 01.12.2010 до змін в законодавстві або зміни соціального статусу особи, та проводити її виплату за мінусом отриманих сум за вказаний період.

Також, постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.10.2014 по справі № 337/6384/14-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України у Хортицькому районі м. Запоріжжя здійснити перерахунок і виплачувати ОСОБА_2 з 01.04.2014 року по 02.08.2014 року пенсію у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відрахуванням фактично отриманих ним сум.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач, вказуючи на те, що він є спадкоємцем за ОСОБА_2 , звернувся до суду та вказує, що у відповідача наявний обов`язок виплатити йому 3 відсотки річних та інфляційні втрати, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Суд зазначає, що право на отримання коштів належить тим членам сім`ї пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, якщо відповідні кошти підлягали виплаті самому пенсіонеру, але за життя він їх не отримав незалежно від причин.

Суд вказує, що в даній справі позивач не ставить питання про виплату йому нарахованої на користь ОСОБА_2 пенсії, а ставить питання про виплату йому 3-х відсотків річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що за життя ОСОБА_2 такі виплати не нараховувались та за нею не обліковувались.

Відповідно до ч.4 ст.24 Цивільного кодексу України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Право пенсію та інші соціальні виплати має на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав була участь такої особи у соціальних та трудових відносинах.

Суд зазначає, що позивач не є та не може бути правонаступником у правовідносинах позивача з органом Пенсійного фонду щодо виплати пенсійних виплат, оскільки такі правовідносини нерозривно пов`язані з особою померлого пенсіонера.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, у разі документального підтвердження того, що він спадкоємцем має право на отримання за ОСОБА_2 грошових коштів, які були їй нараховані за життя, проте, не отримані. Проте, не наділений правом звертатися до суду з приводу продовження правовідносин, які припинились із смертю особи, яка мала право на пенсію.

Щодо посилань позивача на те, що позивач зверталась за життя до суду щодо стягнення 3-х відсотків річних та інфляційних втрат, проте, провадження у справі було закрито через смерть позивача, то такі обставини навпаки свідчать про те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництво, оскільки інакше суд мав би обов`язок зупинити провадження, відповідно до п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Також, позивачем не було враховано і ту обставину, що з 01.09.2019 ОСОБА_2 не перебувала на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області, а тому обов`язок виплати пенсії та її компенсації перейшов до нового органу за місцем обліку.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова