Справа № 380/5123/21
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№ 380/5123/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд:

в складі головуючої судді - Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Гулій М.Р.,

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - не з`явився,

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «КБ «Приватбанк», про визнання протиправними і скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича (далі - приватний виконавець Пиць А.А., відповідач), в якому, згідно заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправними і скасувати постанови про арешт коштів боржника ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2020 № 757/7373/19-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020, визнано виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню. Відтак, наявні підстави для скасування арештів на рахунки позивача, що були накладені для забезпечення виконання стягнення коштів по такому скасованому виконавчому напису. На підставі наведеного, позивач вважає оскаржувані постанови про арешт коштів боржника ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019 протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою судді від 07.04.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 07.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ПАТ «КБ «Приватбанк».

07.07.2021 (вх. №46826) до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що у нього на виконанні перебував виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ «КБ «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором LVH9А800000118 в сумі 2995734,27 грн. Постановами ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019 було накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 . Вказані постанови прийняті у повній відповідності до вимог п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, не підлягають скасуванню. Крім того, згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, в тому числі, звернення стягнення на кошти боржника. Оскільки виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017 повертався стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», підстав для зняття арешту з коштів боржника не було. Також відповідач зазначив, що ні рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2020 № 757/7373/19-ц, ні постанова Київського апеляційного суду від 16.09.2020 на його адресу не надходили. Враховуючи наведене, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

12.07.2021 (вх. №7972ел) від третьої особи надійшли пояснення до суду, згідно яких в позовній заяві не наведено обставин, які б свідчили про незаконність оскаржуваних постанов про накладення арешту на кошти боржника. Як і не наведено доказів погашення заборгованості за кредитним договором LVH9А800000118 в сумі 2995734,27 грн. Третя особа вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

13.07.2021 (вх. № 8025ел) від відповідача надійшли додаткові пояснення.

28.07.2021 (вх. №54676) від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні 06.09.2021 представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заявою від 13.07.2021 вх. №8026ел просив розгляд справи проводити у його відсутності.

В судовому засіданні представник третьої особи проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у поясненнях від 12.07.2021 (вх. №7972ел).

В судове засідання 07.09.2021 представники сторін, третьої особи не з`явились.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пицю А.А. стягувачем ПАТ «КБ «Приватбанк» пред`явлено виконавчий документ - виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Приватбанк», що є правонаступником ЗАТ «КБ «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором LVH9А800000118 в сумі 2995734,27 грн.

Приватним виконавцем відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження») 02.02.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55690988.

02.02.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів божника ВП № 55690988 на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

27.11.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів божника ВП № 55690988 на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням у постанові банківських установ та їх філій.

З матеріалів справи вбачається, що в рамках виконавчого провадження державним виконавцем встановлено факт відсутності майна боржника, на яке можливо було б звернути стягнення, і 03.02.2020 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 55690988, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт з коштів боржника ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа знято не було.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2020 № 757/7373/19-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020, визнано виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стало не врахування нотаріусом безспірності існування розміру сум, належних до стягнення, відповідності всіх документів та пропущення строків звернення стягувача для вчинення виконавчого напису.

При вирішенні спору, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як, виконавчі написи нотаріусів (ч. 1 ст. 3 закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, в тому числі і за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Статтею 18 вищевказаного Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, крім іншого, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно ч. ч. 1-4, 10 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як вже було зазначено вище, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2020 № 757/7373/19-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.09.2020, визнано виконавчий напис № 10190 від 26.10.2017, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А., таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стало не врахування нотаріусом безспірності існування розміру сум, належних до стягнення, відповідності всіх документів та пропущення строків звернення стягувача для вчинення виконавчого напису.

Отже, судом було визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий документ, що, в свою чергу, унеможливлює проведення будь-яких виконавчих дій за таким виконавчим документом.

Відтак, оскаржувані постанови про арешт коштів боржника ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019, прийняті при примусовому виконанні виконавчого напису № 10190 від 26.10.2017, є протиправними і підлягають скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача в частині визнання протиправними і скасування постанов постанови про арешт коштів боржника ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019 не надав, навіть враховуючи його твердження про те, що ні рішення Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2020 № 757/7373/19-ц, ні постанова Київського апеляційного суду від 16.09.2020 на його адресу не надходили.

Звідси, за наслідками розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України судові витрати в цій справі стягувати не належить в зв`язку з відсутністю факту понесення таких позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 287, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови про арешт коштів боржника ВП № 55690988 від 02.02.2018 та ВП № 55690988 від 27.11.2019, прийняті приватним виконавцем виконавчого округу Пицем Андрієм Андрійовичем при примусовому виконанні виконавчого напису № 10190 від 26.10.2017.

Судові витрати в цій справі стягувати не належить.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.09.2021.

Суддя Потабенко В.А.