Справа № 560/6136/21
Суддя: Лабань Г.В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6136/21
РІШЕННЯ

іменем України

07 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Лабань Г.В. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Хмельницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в якому просить:

1. Визнати протиправною відмову відповідача, у можливості залишити паспорт- книжечку старого зразку 1994р., та надати право вклеїти фото по досягненню відповідного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки із подальшим визнанням його дійсним відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

2. Зобов`язати Відповідача надати можливість залишити паспорт-книжечку старого зразку 1994р., та надати право вклеїти фото по досягненню відповідного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки із подальшим визнанням його дійсним відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про мене до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

В обґрунтування позову зазначає, що він у звернувся до відповідача з заявою про заміну фотокартки у паспорті по досягненню ним 45 - річного віку.

Відповідач листом від 07.11.2020р. вих. № П-171/6/6802-20/6833.37/185-20 відмовив у наданні мені можливості залишити паспорт-книжечку старого зразку 1994р., та надати можливість вклеїти фото у нього із подальшим визнанням його дійсним, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012р. за №5492-УІ (далі - закон «Про ЄДДР»), відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

На думку позивача, така відмова є протиправною, оскільки примушує позивача до отримання паспорту у вигляді пластикової ID-картки та обробки його персональних даних всупереч його згоди. Не погоджуючись з відмовою, позивач звернувся до суду.

Провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 04.11.2020р., подав до Хмельницького районного відділу управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області, (далі по тексту - Відповідач), В.О. начальнику Подлюк К. А. заяву, щоб задовольнити моє прохання щодо можливості залишити паспорт-книжечку старого зразку 1994р., та надати право вклеїти фото по досягненню відповідного віку до паспорта громадянина України у формі книжечки із подальшим визнанням його дійсним відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

Відповідач листом від 07.11.2020р. вих. № П-171/6/6802-20/6833.37/185-20 відмовив у наданні мені можливості залишити паспорт-книжечку старого зразку 1994р., та надати можливість вклеїти фото у нього із подальшим визнанням його дійсним, посилаючись на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012р. за №5492-УІ (далі - закон «Про ЄДДР»), відповідно до якого оформлення і видача паспорта громадянина України здійснюється розпорядником ЄДДР у формі картки.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернувся до суду.

Згідно з нормами Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо.

Право на приватне та сімейне життя є цінністю, необхідною для нормального життя людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (Закон № 5492-VI) одним з документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, є паспорт громадянина України. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відтак, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, не може реалізувати свої права.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету.

Як вбачається зі змісту п. п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки.

Згідно з п. 8 Положення № 2503-ХІІ термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45- річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові.

Згідно з пунктом 18 зазначеного Положення для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.

Позивач вважає, що відмова у вклеюванні фотографії до паспорта у формі книжечки та примушування до отримання паспорта у вигляді пластикової картки спричинить обробку його персональних і конфіденційних даних без його згоди, отже може відбутись неправомірне втручання у його особисте життя з боку держави та порушення вимог Закону України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 р. №2297-VI. Зважаючи на це, позивач не погоджується надавати згоду на обробку та використання своїх персональних даних.

Пунктом 131 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься інформація, а саме: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи, отже вносяться відцифровані персональні данні особи.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Згідно з частиною 1 статті 6 закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI (далі по тексту - Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 Закону №2297-VI). Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 5, 6 статті 6 Закону №2297-VI).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та ненадмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Відтак, реалізація державних функцій має здійснюватись без примушування людини до надання згоди на обробку її персональних даних, що означає те, що особи, які відмовились надавати згоду на обробку їх персональних даних, повинні мати альтернативу - можливість використання традиційних методів ідентифікації особи.

Суд повинен оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14 червня 2007 року)

У даному випадку суд вважає, що відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

На думку суду, відмова відповідача не була «необхідною у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що вона непропорційна цілям, які мали бути досягнуті, оскільки відмова вклеїти нову фотокартку до паспорту особи у зв`язку з досягненням відповідного віку, цим самим підтвердивши дійсність документу, що посвідчує особу, з підстав, на які послався орган влади, фактично позбавляє людину можливості посвідчити свою особу, а отже і користуватись наданими громадянськими правами.

Велика Палата Верховного Суду у Зразковій справі №806/3265/17 дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID - картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, суд дійшов висновку, що відмова органу ДМС вклеїти фотокартку до паспорта старого зразка фактично спонукає позивача до обміну дійсного паспорта громадянина на паспорт нового зразка, чому передує збирання, обробка і використання його персональних даних, позаяк особа не бажає надавати на це свою згоду.

У даному випадку суд виходить з того, що вищезазначені принципи та норми міжнародного права та Конституції України мають пріоритетне застосування у їх співвідношенні з підзаконним актом, що визначає безпосередньо порядок звернення до органу ДМС для заміни фотокартки у паспорті.

Суд враховує також і те, що застосоване відповідачем обмеження хоч і передбачене постановою ВРУ, однак воно не відповідає нагальній суспільній потребі, не є об`єктивно необхідним у демократичному суспільстві, відтак не відповідає легітимній меті.

Зважаючи на це, суд вважає, що відмова є протиправною, відтак позов слід задовольнити і зобов`язати відповідача вчинити дії з метою заміни фотокартки позивача шляхом вклеювання нової фотокартки у паспорт громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року) у зв`язку з досягненням ним 45 - річного віку.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Хмельницького районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 07.11.2020 року у вирішенні питання заміни (вклеювання) фотокартки ОСОБА_1 у паспорті громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року) у зв`язку з досягненням ним 45- річного віку.

Зобов`язати Хмельницький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області вчинити дії з метою заміни фотокартки шляхом вклеювання нової фотокартки ОСОБА_1 у паспорт громадянина України у формі книжечки (зразка 1994 року, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ) у зв`язку з досягненням ним 45 - річного віку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 908,0 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Хмельницький районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (вул. Кам`янецька, 47,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 37864148)

Головуючий суддя Г.В. Лабань