Справа № 569/14073/21
Суддя: Галінська В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/14073/21,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - УПП в Рівненській області капрал поліції 2 взвода 4 рота Дерезенко Діана Юріївна, Департамент патрульної поліції Національної поліції України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до УПП в Рівненській області капрала поліції 2 взвода 4 рота Дерезенко Діани Юріївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до УПП в Рівненській області капрала поліції 2 взвода 4 рота Дерезенко Діани Юріївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить визнати дії капрала поліції Дерезенко Діани Юріївни 2 взвода 4 рота УПП у Рівненській області ДПП щодо складання постанови серії ДПО18 № 731942 від 30.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, неправомірними; визнати постанову серії ДПО18 № 731942 від 30.06.2021 про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати, а провадження по справі закрити; розгляд справи провести у спрощеному провадженні без участі позивача та його представника; стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що згідно спірної постанови, яка складена 30.06.2021 о 19 год. 44 хв., ОСОБА_1 керуючи ТЗ 16.06.2021 о 18 год. 42 хв. в м.Рівне вул.Князя Романа, 1, будучи учасником ДТП не мав при собі діючого поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1 г ПДР України. У постанові зазначено, що: "До постанови додаються: пояснення ОСОБА_1 , клопотання, відеофіксація ВК 00102". Вважає, що твердження відповідача про те, що він був учасником ДТП не відповідає дійсності, оскільки транспортний засіб був припаркований певний час по вул. Кн. Володимира, 1, обабіч дороги, не рухався та був без водія. Інший ТЗ проїжджаючи повз припарковане, здійснив ДТП з припаркованим його транспортним засобом. Також, у поясненні, яке зазначене у спірній постанові він вказав, що володіє ТЗ, але в той день ТЗ був у користуванні іншої особи, а тому особисто не був ні водієм в момент ДТП (авто було припарковане) ні водієм, який припаркував авто. Проте, відповідач не прийняв до уваги дані пояснення, відхилив дані пояснення не взакавши мотивів такого рішення.

Окрім того, відеозаписи, що лягли в основу оскаржуваного рішення поліцейського містять лише фіксацію процесуальних дій поліцейського, а не фіксацію факту вчинення правопорушення. Відтак, матеріали справи не містять жодного доказу, який підтверджував би, що саме він, як водій, був учасником ДТП. Вказує, що він не порушував ПДР України, а спірна постанова винесена неправомірно, з грубим порушенням його прав, норм матеріального та процесуального права та чинного законодавства України, при повній відсутності належних та допустимих доказів вчинення правопорушення та є необгрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

06 вересня 2021 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позову повністю. Вказують, що дії відносно виявлення та процесуального оформлення факту правопорушення здійснювались виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Ухвалою суду від 14 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами розгляду позовного провадження окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст.ст. 268, 269 КАС України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 23 липня 2021 року, визначено відповідачу строк для подання відзиву.

В судове засідання позивач не з"явився, в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність та відсутність його представника.

Представник відповідачів в судове засідання не з"явився, проте їх позиція висловлена у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як встановлено судом, 30 червня 2021 року поліцейським капралом поліції 2 взвода 4 рота Управління патрульної поліції в Рівненській області Дерезенко Діаною Юріївною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 731942 від 30.06.2021 відповідно до якої постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., у зв"язку зі скоєнням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Також в постанові вказано, що 30.06.2021 о 18.42 год. в м.Рівне, вул.Кн.Романа, 1, водій будучи учасником ДТП не мав при собі діючого поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.1 г ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В силу ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов"язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з"ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП у ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред"явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п"яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об"єктом правопорушення, передбаченого частиною 1 вказаної статті, є встановлений порядок отримання права на керування транспортним засобом, а також суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об"єктивна сторона правопорушення - це формальний склад керування транспортними засобами особою, яка, зокрема, не пред"явила для перевірки поліс (договір) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суб"єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, є вина у формі прямого умислу. Суб"єктами правопорушень, є особи, які здійснюють керування транспортними засобами.

Тобто, склад адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП включає не лише керування транспортним засобом за відсутності поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а й у випадку відмови пред"явити такий на законну вимогу посадові особи Національної поліції для перевірки. Отже, сама по собі наявність такого полісу не звільняє від відповідальності, встановленої вказаною статтею, у випадку його не пред"явлення.

У відповідності до п. 2.1 (а, ґ) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов"язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об"єктивному дослідженні.

До відзиву на позов відповідачем було долучено пояснення ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 30.06.2021 близько 18.10 год. у м.Рівне по вул.Кн.Романа, 1, він, ОСОБА_1 перебував у авто Мазда, д.н.з. НОМЕР_1 , яка була припаркована поблизу житлового будинку та перебуває у його тимчасовому користуванні, відчув незначний поштовх ТЗ, в якому знаходився та характерний звук. Коли він вийшов з ТЗ, побачив що в його ТЗ заднім ходом в"їхав ТЗ марки ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2 за кермом якого знаходилася жінка, внаслідок чого ТЗ в якому він знаходився отримав пошкодження лакофарбового покриття заднього бампера лівої частини.

Як встановлено судом за даними матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечує факт непред"явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції. Також позивач не надав суду копії цього полісу на підтвердження його наявності.

На думку позивача, поліцейський не мав право вимагати для перевірки поліс страхування, якщо водій не порушував правил дорожнього руху і не є учасником ДТП. Ці доводи позивача щодо його права не пред"являти поліс, не ґрунтуються на вимогах законодавства України та не мають відношення до обов"язку водія ТЗ мати поліс при собі та пред"явити його на вимогу поліцейського для перевірки з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353-XII, водій зобов"язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред"являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, відповідно до п. 21.3 статті 21 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов"язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред"являється посадовим особам органів, визначених у п. 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правовим норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов"язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред"явити такі документи.

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17.

Пунктом 21.4 статті 21 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, установлену законом.

Отже, керування транспортним засобом можливе лише за наявності Полісу, і такий може бути предметом перевірки при встановленні права особи на керування транспортним засобом у разі порушення ПДР.

Положеннями статті 53 Закону передбачено право органів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряти наявність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Водночас, підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов"язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред"явити такий поліс.

Отже, вимозі працівника поліції щодо пред"явлення полісу (сертифікату) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не обов"язково має передувати порушення водієм ПДР або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, адже обов"язок мати при собі та на вимогу працівника поліції пред"явити такий поліс, а також права працівників Національної поліції контролювати дотримання даної вимоги ПДР не ставляться у залежність від вчинення водієм порушення ПДР чи спричинення ДТП.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 року у справі №465/6677/16-а та у постанові від 03.04.2019 року № 675/1207/17.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об"єктивне з"ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов"язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ч.1,2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Суд звертає увагу на те, що позивач не надав суду копію діючого (на час винесення оскаржуваної постанови) полісу (договору) обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на спростування доводів оскаржуваної постанови.

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності у позивача поліса обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності станом на момент винесення постанови, так само, як і на момент розгляду справи в суді.

Отже, відсутність чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об"єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред"явленні відповідного договору на вимогу працівників поліції та його наявності.

Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов"язки.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушенняправил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб"єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, на підставі вищенаведених мотивів, суд вважає, що рішення суб"єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 72-77, 90, 241-243, 245, 246, 250, 295-297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПП в Рівненській області капрала поліції 2 взвода 4 рота Дерезенко Діани Юріївни, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач: УПП в Рівненській області капрал поліції 2 взвода 4 рота Дерезенко Діана Юріївна , м.Рівне, вул.Ст.Бандери, 14а, ; Департамент патрульної поліції Національної поліції України, м.Київ, вул.Ф.Ернста, 3, .

Повне судове рішення складене 06 вересня 2021 року.

Суддя -