Справа № 420/10032/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/10032/20
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління ПФУ в Одеській області, про визнання протиправним невиконання рішень суду та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (надалі відповідач 2, ГУ ДКС), в якому просив (з урахуванням уточненого позову від 09.02.2021 року):

- визнати, що невиконання Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області шести судових рішень є протиправним та свідчить про його бездіяльність як суб`єкта владних повноважень;

- зобов`язати Державну казначейську службу України, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області здійснити виконання виконавчих листів шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 невиплаченого судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на обліку в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області знаходиться шість судових рішень щодо стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області раніше сплаченого судового збору по справам, жодне з яких не виконано. Крім того, позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача із заявою про повідомлення стану виконання судових рішень, на які надано відповідь, що позивачу автоматично присвоєно номер в черзі на повернення судового збору. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, Державна казначейська служба України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на користь позивача були ухвалені судами рішення по справам №522/22925/16-а від 19.09.2017 року, №522/11683/17 від 21.06.2018 року, №815/2795/18 від 14.12.2018 року, №420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та №420/7581/19 від 13.02.2020 року та видані виконавчі листи зі стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області судового збору за подачу позовів на користь ОСОБА_1 ..

Ці виконавчі листи були подані на виконання до ГУДКС в Одеській області та перебувають у нього на обліку, що не заперечується сторонами.

05.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ГУДКС в Одеській області, в якій просив повідомити про стан виконання судових рішень по справам №522/11683/17, №815/2795/18, №522/22925/16-а про стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області судового збору (а.с.6).

Листом від 19.04.2019 року вих. №16-08/995 ГУДКСУ в Одеській області повідомило позивача про те, що після виконання рішень, що надійшли у першу чергу, будуть здійснені заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 , яким присвоєна третя черга (а.с.7-9)

Також, суд встановив, що позивач звернувся зі скаргою до Начальника ГУДКСУ в Одеській області щодо невиконання судових рішень про стягнення судового збору по справам №522/22925/16-а від 19.09.2017 року та №522/11683/17 від 21.06.2018 року, №815/2795/18 від 14.12.2018 року, №420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року (а.с.10-11).

Однак, листом від 27.03.2020 року вих. №16-08/2237 ГУДКСУ в Одеській області повторно повідомило позивача про те, що зазначені рішення будуть виконані в порядку черговості, яким присвоєна 3-тя черговість заборгованості (а.с.13-15).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звертався із повторною скаргою до ГУДКСУ в Одеській області про невиконання шести судових рішень про стягнення судового збору по справам №522/22925/16-а від 19.09.2017 року в сумі 551,20 грн. та №522/11683/17 від 21.06.2018 року в сумі 640,00 грн., №815/2795/18 від 14.12.2018 року в сумі 640,00 грн., №420/2406/19 від 14.06.2019 року в сумі 768,40 грн., №420/5634/19 від 17.01.2020 року в сумі 768,40 грн., №420/7581/19 від 13.02.2020 року в сумі 768,40 грн., однак листом від 13.08.2020 року вих. №16-13/5622 ГУДКСУ в Одеській області повідомило позивача про те, що заходи щодо перерахування коштів ОСОБА_1 будуть здійснені у порядку черговості (а.с.18-19).

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо невиконання рішень суду, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності бездіяльності Державної казначейської служби щодо невиконання виконавчих листів, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо вжиття всіх необхідних заходів щодо виконання цих виконавчих листів.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі - Закон №4901-VI), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання (в редакції, що є чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.2 ст.6 цього Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 ст.3 Закону №4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Згідно з п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість погашається в такій черговості:

у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до пп.3 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року №215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Пунктом 9 вказаного Положення встановлено, що Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На виконання вимог Закону №4901-VI постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, згідно з пунктом 20 якого, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 (далі - Порядок №845).

У пункті 2 цього Порядку визначено, що безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Положеннями п.3 Порядку №845 встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена пунктами 47- 52 Порядку №845.

Так, згідно з п.47 Порядку №845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника; 2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено вище, на користь позивача були ухвалені судами рішення по справам №522/22925/16-а від 19.09.2017 року, №522/11683/17 від 21.06.2018 року, №815/2795/18 від 14.12.2018 року, №420/2406/19 від 14.06.2019 року, №420/5634/19 від 17.01.2020 року та №420/7581/19 від 13.02.2020 року та видані виконавчі листи зі стягнення з ГУ ПФУ в Одеській області судового збору за подачу позовів на користь ОСОБА_1 ..

Відповідно д п.3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» стягнення по вищезгаданим виконавчим листам підлягає погашенню у третю чергу.

Позивач не заперечує того факту, що вищевказані виконавчі листи знаходяться на виконанні в органах Казначейства.

Зі змісту наданих позивачу листів ГУ ДКС в Одеській області вбачається, що орган Казначейства не відмовляється від виконання вказаних виконавчих листі, а лише вказує про існування черговості виконання рішень суду та недостатність бюджетних коштів для їх виконання.

Так, у вказаних листах ГУ ДКС в Одеській області зазначено, що після виконання рішень суду, що надійшли у першу та другу черги, Державною казначейською службою України будуть здійснені заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 по вищевказаним виконавчим документам за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Пунктом 48 Порядку №845 передбачено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Відповідно до п.49 Порядку №845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищезазначеного пункту Порядку Казначейство надсилає до Міністерства фінансів України листи з пропозиціями щодо необхідності збільшення бюджетних призначень за бюджетною програмою КПКВК 3504040.

З вищенаведеного вбачається, що вказані виконавчі листи продовжують перебувати на виконанні в органах Казначейства понад визначені законодавством терміни внаслідок недостатності бюджетних коштів для їх виконання.

При цьому, Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області надає Державній казначейській службі інформацію про необхідність виділення бюджетних коштів для виконання виконавчих листів, які перебувають у неї на виконанні, в тому числі і виконавчих листів, які стосуються позивача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області щодо невиконання вищевказаних виконавчих листів.

Колегія суддів також звертає увагу, що позивач не заявляв позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо невиконання вищевказаних виконавчих листів, а тому, приймаючи рішення про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби щодо невиконання зазначених судових рішень, суд першої інстанції мав навести по-перше обґрунтування для виходу за межі позовних вимог, а по-друге підстав для такого висновку з огляду на те, що вищевказані судові рішення перебувають на виконанні в Головному управлінні Державної казначейської служби в Одеській області, а не в Державній казначейській службі України.

Однак суд першої інстанції обґрунтувань для виходу за межі позовних вимог не навів, як не зазначив і підстав для визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України по невиконанню вищевказаних виконавчих листів, які перебувають на виконанні в Головному управлінні Державної казначейської служби в Одеській області.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області здійснити виконання виконавчих листів шляхом перерахування на користь ОСОБА_1 невиплаченого судового збору судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно положень статей 370, 373 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа.

Оскільки вищезазначені виконавчі листі видані на виконання рішень судів, які набрали законної сили, і є обов`язковими для виконання органами Казначейства в силу закону, то прийняття судом у даній справі рішення про зобов`язання відповідачів виконати ці виконавчі листі є зайвим, та фактично буде нівелювати обов`язковий характер вказаних судових рішень.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до положень статті 317 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.