Справа № 640/22473/21
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Київ № 640/22473/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
проВизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Горик Яни Євгенівни щодо порушення передбаченого законодавством строку направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 63368823 від 23.10.2020 року та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Горик Яни Євгенівни про відкриття виконавчого провадження №63368823 від 23.10.2020 року;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Горик Яни Євгенівни щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10 000,00 грн. по виконавчому провадженню № 62676427 від 20.10.2020 року та скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Горик Яни Євгенівни про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню № 62676427 від 20.10.2020 року.

На обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що при відсутності ознак примусового виконання (здійснення державним виконавцем дій по стягненню з боржника сум визначених у виконавчому листі) судового рішення виконавчий збір не справляється. На переконання позивача, фактично стягнення, в тому числі примусового за виконавчим листом № 759/4245/15-ц, що виданий Святошинським районним судом міста Києва 05.06.2020 року про вселення ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 , не проводилося.

Також, позивач зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження за № 63368823 від 23.10.2020 року була винесена після закінчення виконавчого провадження ВП № 626764276 від 29.07.2020 року, а саме 20.10.2020 року, фактично в порушення зазначеного у нормі терміну.

Зазначено, жодних виконавчих документів по ВП №62676427, зокрема й постанови про відкриття виконавчого провадження, вимоги виконавця та будь-які інші документи боржнику не надсилались, позивачем не отримувались.

Відповідач про задоволення позовних вимог заперечував, з підстав правомірності дій та рішень, прийнятих на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Також, зазначено, постанови про відкриття провадження були направлені боржнику на адресу, що зазначена у виконавчому документі, поштове відправлення було повернуто на адресу відділу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

На виконання вимог суду, відповідачем надані матеріали виконавчого провадження №63368823 та виконавчого провадження №62676427.

Справа розглянута в порядку письмового провадження, з огляду на наявні клопотання сторін, у відповідності до положень частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності необхідності заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горик Я.Є. від 29.07.2020 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №759/4245/15-ц, виданого 05.06.2020 Святошинським районним судом м. Києва, боржник ОСОБА_1 , про вселення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 .

Старшим державним виконавцем Горик Я.Є. видано вимогу державного виконавця, якою зобов`язано з`явитись за адресою АДРЕСА_1 , 20 жовтня 2020 року о 10:00 год. для проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №759//-ц від 05.06.2020.

07 жовтня 2020 року державним виконавцем прийнято постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ.

20 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Горик Я.Є. складено акт державного виконання. Яким встановлено, що виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було вселено.

20 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем прийнято постанову у ВП №62676427 про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 10000,00 грн.

Постановою від 20.10.2020 ВП №62676427 стягнуто з боржника витрати виконавчого провадження в сумі 500 грн.

Постановою від 20.10.2020 ВП №62676427 закінчено виконавче провадження, на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Горик Я.Є. від 23.10.2020 відкрито виконавче провадження ВП №63368823 з примусового виконання постанови №62676427, виданої 20.10.2020 Святошинським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Не погоджуючись з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону належать такі рішення, як виконавчі листів та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина перша статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною п`ятою статі 26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Умови стягнення виконавчого збору врегульовані статтею 27 Закону №1404-VІІІ.

Так, відповідно до частини першої вказаної статті виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону №1404-VІІІ).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону №1404-VІІІ).

В частині четвертій статті 27 Закону №1404-VІІІ закріплено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Обставини, за наявності яких виконавчий збір не стягується, визначаються частиною п`ятою статті 27 Закону №1404-VІІІ, а саме:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також, відповідно до частини дев`ятої цієї ж норми Закону №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як свідчать матеріали справи, спірною постановою від 20.10.2020 ВП №62676427 стягнуто з боржника виконавчий збір за виконання рішення суду немайнового характеру у розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати.

Порядок виконання рішень немайнового характеру врегульовано Розділом VIII Закону №1404-VІІІ.

Так, згідно з частиною першою статті 63 Розділу VIII Закону №1404-VІІІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Отже, Закон №1404-VІІІ відносить рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, до рішень немайнового характеру.

При цьому, законодавець не пов`язує виникнення для виконавця законних підстав для стягнення виконавчого збору з наявністю або відсутністю поважних причин для невиконання боржником виконавчого документа у термін, визначений у поставні про відкриття виконавчого провадження, та / або з вчиненням виконавцем дій для перевірки факту виконання рішення боржником.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VІІІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17.09.2020 у справі №640/16620/19 (http://reestr.court.gov.ua/Review/91603402) зміст викладених правових норм дає підстави для висновку про те, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування цих коштів до Державного бюджету України.

Щодо посилань позивача на порушення державним виконавцем термінів прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, суд зазначає, що частиною третьою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що фактичного стягнення у виконавчому провадженні не відбувалось, оскільки відкриття провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) вже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана позиція суду узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року по справі №480/3452/19, яка застосовується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Крім того, як зазначає відповідач у відзиві та підтверджується матеріалами виконавчого провадження, перевіркою Журналів реєстрації вихідної кореспонденції та реєстрів на відправлення рекомендованої кореспонденції відділу встановлено, що постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені ОСОБА_1 на адресу, що зазначена у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 за штрих-кодовим ідентифікатором AT «Укрпошта» №182.

Вищевказане поштове відправлення було повернуто на адресу відділу у зв`язку із закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні «Київ-179» та було долучене до матеріалів виконавчого провадження ВП №62676427.

Таким чином, боржник у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» була належним чином повідомлена про відкриття виконавчих проваджень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) діяв відповідно до вимог Закону, тому постанова про стягнення виконавчого збору від 20.10.2020 ВП №62676427 та постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2020 №63368823 прийняті на підставі та в межах повноважень, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов, а відтак - суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 129 Конституції України та частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя С.К. Каракашьян