Справа № 225/3917/21
Суддя: Мигалевич В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"08" вересня 2021 р.
Єдиний унікальний номер судової справи: 225/3917/21
Номер провадження: 2-а/225/28/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мигалевич В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Голубової О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу у порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серія ДП18 № 642027,

ВСТАНОВИВ:

24.06.2021 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про скасування постанови серія ДП18 № 642027.

В обґрунтування позову зазначив таке:

Постановою інспектора БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецької області (своє прізвище він не назвав, а в постанові нерозбірливо) серія ДП18 №642027 від 12.06.2021р. позивача ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., за частиною 1 ст. 122 КУпАП за те що 12.06.2021 р. в 05-40 годин в м. Краматорську по (вулиця в постанові нерозбірливо), керуючи транспортним засобом ОРЕL ZАFІRА номерний знак НОМЕР_1 перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на (в постанові не розбірливо) км/год., чим порушив (в постанові не розбірливо).

Позивач вважає, що Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав:

12.04.2020 року позивач їхав в автомобілі ОРЕL ZАFІRА номерний знак НОМЕР_1 по вул. О.Тихого м. Краматорська в бік м. Слов`янська. В 5:40 год. інспектор поліції зупинив цей автомобіль. Підійшовши до нього, не представився (ПІБ інспектора позивач не знав навіть з постанови, яку він отримав на домашню адресу 17.06.2021 року) та попросив позивача показати його документи. Далі він взяв в руки документи позивача (паспорт громадянина України, технічний паспорт на вказаний автомобіль та посвідчення водія) та пішов до службового автомобілю SCODA RAPID державний номер НОМЕР_2 , який знаходився на протилежному боці дороги, без ввімкненого проблискового маячка синього кольору. Приблизно через 5 хвилин позивач вийшов зі свого автомобіля та підійшов до вищевказаного автомобіля інспектора поліції. Підійшовши, позивач спитав у інспектора навіщо йому знадобилися документи позивача.

Інспектор пояснив, що автомобіль позивача перевищив встановлену швидкість на 26 км/год. Позивач не погодився та запропонував йому скласти адміністративний протокол, де позивач згідно Закону хотів дати свої пояснення та викликати авто адвоката. На що інспектор відповів, що пояснення йому не потрібні він вже все розглянув без участі позивача та запропонував позивачеві отримати якийсь папірець, котрий він тримав в руках. Позивач ще раз попросив викликати авто адвоката для надання юридичної допомоги, але отримав відмову. Інспектор сказав що він працював всю ніч та у нього немає бажання витрачати свій час на позивача.

17.06.2021 року приблизно 15:00 год. у відділенні центральної пошти м. Торецька було отримано конверт, в якому знаходилася копія постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 642027 і більше нічого. На цій копії абсолютно не зрозуміло хто складав постанову, за яке порушення, де та на кого. Відтоді позивач зрозумів, що поліцейський грубо порушив його права, вимоги Закону про порядок розгляду справи, вимоги Закону про зміст постанови.

Винесену щодо позивача постанову він вважає незаконною за наступними причинами:

Вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі.

Між тим, у відповідності до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»: «Поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відео техніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відео техніки, що знаходиться в чужому володінні..»

Виходячи із зазначеної норми, а також положень ч.2 ст. 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України» (Національна і поліція, на підставі ст. 1 зазначеного Закону, є центральним органом виконавчої влади, а відтак на неї розповсюджується вказане конституційне з положення). Відповідач, будучи поліцейським, не мав право використовувати прилад із функціями фото- та відео фіксації не у автоматичному режимі.

Окрім того, позивач вважає, що Відповідачем винесено оскаржувану постанову із істотним порушенням його прав та правових гарантій:

-автомобіль інспекторів поліції стояв на дорозі без увімкненого маячку синього кольору;

-після зупинки автомобіля позивача інспектор підійшов та сказав: «Вас не смущает, что я вас остановил (спілкування він вів тільки російською мовою) не вказавши свої звання та ПІБ (ані позивач, ані люди, які знаходилися у автомобілі не зрозуміли, хто він);

-інспектор назвав причину зупинки (Превышение скорости движения. Вы превысили скорость чем нарушили ПДД Украины);

-інспектор попросив документи, а не попросив пред`явити їх.

-Позивач, як законослухняний громадянин, виконав вимоги інспектора та передав документи, не зрозумівши чого поліцейський саме у нього їх взяв чи не у когось іншого у їх авто.

-Далі він пішов до свого службового автомобілю де самостійно порушив порядок розгляду суворо регламентованого статтею КУпАП України, а саме:

-постанову винесено «на місці вчинення правопорушення» (просто на дорозі) та відразу після того, як правопорушення, нібито, було вчинено.

За таких умов позивач не мав часу та, відповідно фізичної можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою тощо.

-не ознайомивши позивача з правами та обов`язками особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, не вказавши місце розгляду адміністративної справи та ким вона буде розглядатися, не повідомивши чи взагалі вона буде колись розглядатися.

-не з`ясувавши всі обставини;

в постанові вказано, що швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості ТRUСАМ (№ приладу та інші документи не вказано), але до постанови жодного доказу (відео фіксації в електронному або в друкованому вигляді) не додається, пояснення, рапорти, номери нагрудних камер поліцейських, котрими вони вели запис спілкування з позивачем відсутні. На прохання позивача показати метрологічні документи на прилад, відповів відмовою.

На прохання позивача скористатися послугами авто адвоката відповів відмовою.

Отже позивач не погоджується із зазначеним рішенням інспектора бо вважає себе не винним і постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі» серія ДП18 № 642027 вважає необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

не з`ясовані всі обставини справи про адміністративне правопорушення.

інспектором грубо порушено порядок розгляду справи та права позивача; передбачені законодавством.

Постанову серії ДП18№642027 про притягнення позивача до адміністративно відповідальності винесено без розгляду справи на підставі припущень, зроблених інспектором, що також порушує права позивача та вимоги законодавства України.

Позивач просить суд оскаржувану постанову скасувати та справу відносно нього закрити.

25.06.2021 ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області адміністративний позов ОСОБА_1 до БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП про скасування постанови серія ДП18 № 642027 залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ним ухвали суду, для усунення недоліків.

05.07.2021 Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області відкрито провадження у справі.

13.07.2021 Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без руху - залишено без задоволення.

Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягав. Надав пояснення, які відповідають змісту позовної заяви.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначив таке:

Оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються, позов є безпідставним та необґрунтованим, тому повністю заперечуємо проти задоволення позовних вимог з наступних підстав:

1.Щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Під час несення служби в м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, б. 22, 12.06.2021 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості Тru Cam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000747) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу ОРЕL ZАFІRА номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 26 км/год, чим порушив и. 12.4 ПДР України.

Після чого було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Інспектор підійшов до водія, ким виявився гр. ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення. Після цього попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а) ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та винесено постанову за ч. 1 ст. 122 КУпАП якою накладено стягнення на правопорушника в розмірі 340 гри., відповідно до санкції статті. Вимірювання швидкості руху здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості Тru Cam LТІ 20/20, серійний номер якого (ТС000747) зазначено в оскаржуваній постанові, фото з даного приладу, на якому зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму для населеного пункту додається.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою КМ України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 2.3 б) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважніше, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним етапом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, неподання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом Постанови, та під підпис вручено її копію.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна донести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

2.Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності та правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості Тru Cam LТІ 20/20

2.1Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості Тru Cam LТІ 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості Тru Cam LТІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб та номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, приклад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

2.2Лазерний вимірювач швидкості ТruCam LТІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 №UA-MI/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Дана процедура, відповідно до ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», що діяв до 31.12.2015, була передбачена для серійного виробництва та ввезення засобів вимірювальної техніки на територію України.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій ТruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19630 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТІ 20/20 № ТС000747 до застосування.

Оскільки, прилад ТruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатації не обмежена нормами чинного законодавства.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Правомірність використання лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТІ 20/20 неодноразово доведено актуальною судовою практикою.

2.3. Стосовно зауважень позивача. щодо режиму застосування лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів ТruCam LТІ 20/20 № ТС000747.

Так, дійсно, вимірювання швидкості проводилось в ручному режимі, оскільки даний прилад працює саме в ручному режимі.

Посилання позивача на порушення ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» є помилковими, оскільки лазерний вимірювач швидкості Тru Cam LТІ 20/20 не відноситься до автоматичної фото - і відеотехніки, а є лише вимірювачем швидкості. Частина 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку. Покази приладу ТruCam LТІ 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тобто автоматична система фіксації правопорушень та лазерний вимірювач швидкості ТruCam LТІ 20/20, не є тотожними, отже ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» не поширюється на використання лазерного вимірювача швидкості ТruCam LТІ 20/20. Проте технічний засіб вимірювання швидкості ТruCam LТІ 20/20 використовується на підставі п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про національну поліцію».

Використання приладу інспектором поліції, тримаючи його в руках, не впливає на точність вимірювання.

3. Що стосується процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення

До постанови додається відеозапис з нагрудного відеореєстратора, на якому зафіксована процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На відеозаписі зафіксовано, що інспектор підійшовши до автомобіля під керуванням правопорушника, повідомив суть вчиненого правопорушення. Також водієві було продемонстровано факт вчиненого ним порушення.

Гр. ОСОБА_1 було повідомлено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Було досліджено докази адміністративного правопорушення. Пояснення гр. ОСОБА_1 були також враховані під час розгляду справи. Після процедури розгляду справи гр. ОСОБА_1 було повідомлено, що на нього буде винесено постанову.

Згідно зі ст. 285 КУПАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови, та під підпис вручено її копію.

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені… частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, … виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП. протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушив ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Враховуючи зазначене вище, представник відповідача просить адміністративний позов залишити без задоволення.

Суд, вислухав пояснення позивача, дослідив матеріали справи, повно та всебічно з`ясував обставини справи, розглянув надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого:

Судом встановлено, що Постановою інспектора взводу роти БПП в м. Краматорську та Слов`янську УПП в Донецької області Горбатко Є.М. серія ДП18 № 642027 від 12.06.2021р. позивача ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП за те, що 12.06.2021р. в 05-40 годин в м. Краматорську по вулиці О. Тихого, 22, керуючи транспортним засобом ОРЕL ZАFІRА номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 76 км/год перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 26 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam ТС 000747.

Відповідно до пункту 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП. перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виконуючи приписи ст.244 КАС України та даючи оцінку аргументам, наведеним сторонами, як учасниками судового процесу, щодо наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися їх вимоги та заперечення, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд доходить таких висновків:

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» до правових актів індивідуальної дії належать рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб`єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, під час розгляду даної адміністративної справи, судом перевірялось дотримання відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначених вище вимог, зокрема, того, чи була постанова про накладання адміністративного стягнення від 12.06.2021 року прийнята ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією і Законами України, обґрунтовано, добросовісно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч.1 ст.8, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про національну поліцію» (далі - Закону) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1ст.23 Закону).

Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), встановлюється чітка стадійність притягнення особи до адміністративної відповідальності: виявлення правопорушення, його фіксація, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

За змістом п. 4 Розділу І, п. 2 Розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. У разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.1 ст.122 КУпАП, постанова виноситься на місці вчинення.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, крім іншого, такі питання: чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (п. п. 9, 10 Розділу ІІІ, п.1 Розділу ІV Інструкції). Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ст. 279 КУпАП, яка визначає порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до положень до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами, передбаченими ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що КУпАП становить собою сукупність як матеріальних норм права, які визначають зміст (склад) адміністративних правопорушень та відповідальність за їх вчинення, так і процесуальних норм права, які передбачають порядок розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Виходячи зі змісту п.1 ч.2 ст.2 КАС України, при вирішенні спору у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд перевіряє чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, в тому числі, із дотриманням порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП.

Системний аналіз ст.ст.258,279,280,281,283 КУпАП дозволяє дійти висновку про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та ухвалення рішення по справі здійснюється органом (посадовою особою) як особисто, так і колегіально. За змістом ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, віднесені до компетенції Національної поліції, розглядаються посадовою особою органів і підрозділів Національної поліції. Жодних вказівок про те, що така категорія справ може бути розглянута колегіально, норми КУпАП не містять.

Суд звертає увагу на ту обставину, що патрулювання здійснюється поліцейським екіпажем, разом з тим, це правило не дає можливість розглядати справу про адміністративне правопорушення колегіально. У випадку колегіального розгляду, рішення за наслідками такого розгляду має бути підписано всіма членами колегії.

Натомість підписання рішення особисто посадовою особою, яка розглянула справу, передбачає перш за все те, що таке рішення винесене за результатами з`ясування обставин і дослідження доказів саме цією посадовою особою, а її підпис засвідчує саме її відповідальність за прийняте рішення.

Відповідно до приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з портативного відео реєстратора поліцейського встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено відповідачем з порушенням процедурних норм, які встановлені КУпАП щодо порядку розгляду таких справ.

Так відповідно до положень ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

З відеозапису вбачається, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, хоча й були роз`яснені позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проте не було надано позивачу реальної можливості надати письмові пояснення, при цьому, особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення лише зазначила про неможливість надати письмові пояснення у зв`язку з відсутністю у бланку постанови відповідного місця для надання таких пояснень. Окрім того, позивачем неодноразово було висловлено прохання викликати адвоката для надання йому правової допомоги при розгляді справи, однак, особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення не здійснила жодних дій для реалізації позивачем, як особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, права користуватися юридичною допомогою адвоката. На неодноразові прохання позивача викликати адвоката, була надана відповідь про те, що він сам має викликати адвоката, та у підсумку, особа, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення зазначила, цитата: «ми відмовляємо». Отже, суд доходить висновку, що позивачу було відмовлено у виклику адвоката без зазначення будь-яких мотивів та обґрунтувань такого рішення, та не було доступно та зрозуміло для позивача роз`яснено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності користуватися юридичною допомогою адвоката, та порядку залучення адвоката. На переконання суду, зазначені обставини свідчать про порушення прав позивача скористатися юридичною допомогою адвоката, оскільки у разі доступного та належного роз`яснення позивачу цього права і порядку реалізації цього права, процесуальна поведінка відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення могла бути іншою, що вплинуло би на результат розгляду справи про адміністративне правопорушення. Суд також відмічає, що оскаржувана постанова не містить відомостей про колегіальний розгляд справи, тому, безпідставним є формулювання - цитата: «ми відмовляємо» при вирішенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про виклик адвоката.

Суд звертає увагу на те, що доданий представником відповідача до відзиву на позовну заяву носій (лазерний диск) містить, у тому числі, три відеофайли фіксації розгляду справи про адміністративне правопорушення. Проте, під час перегляду цих відеофайлів у судовому засіданні встановлено, що ця відеофіксація є фрагментарною та не відображає у повному обсязі процес розгляду справи у часовому розумінні, тобто, представником відповідача надано відео лише деяких періодів процесу розгляду справи. На зазначену обставину звертав увагу позивач у судовому засіданні. Суд оцінює таке вибіркове надання доказів представником відповідача як відсутність волевиявлення відповідача повідомити суду всі відомі обставини справи.

Згідно зі ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Шмауцер (Schmautzer) проти Австрії" від 23.10.1995 року зазначив, що дорожньо-транспортні правопорушення, за які може бути накладено стягнення у виді штрафу чи обмеження у користуванні водійськими правами, підпадають під визначення "кримінального обвинувачення".

Згідно з положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення та її вирішення повинно відбуватися в точній відповідності з законом та з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд вважає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Це порушення, виходячи з викладених вище обставин, полягає в обмеженні особою, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення, права на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, сторона відповідача надавала письмові докази щодо порушення відповідачем пункту 12.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині скасування постановисерія ДП 18 № 642027 від 12.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та направленням справи про адміністративне правопорушення щодо позивача на новий розгляд до компетентного органу. В частині позовних вимог про закриття справи щодо позивача ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки судом не встановлена обставина понесення сторонами справи судових витрат, підстави для покладення на сторони судових витрат відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п. п. 10 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (84391 м. Краматорськ Донецької області, вул. Магістральна, 20) про скасування постанови серія ДП18 № 642027 задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 642027 від 12.06.2021, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП направити на новий розгляд до батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції (84391 м. Краматорськ Донецької області, вул. Магістральна, 20).

В іншій частині позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду з урахуванням п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Мигалевич