Справа № 120/6932/21-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

08 вересня 2021 р. Справа № 120/6932/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження питання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

При розгляді справи виникла необхідність закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Предметом оскарження у цій справі є рішення, яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та ставиться вимога про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:1688 , яка розташована на території Агрономічної сільської ради і передати у власність таку (земельну ділянку) ОСОБА_1

30.07.2021 р. надійшов відзив, в якому, серед іншого, вказано, що право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:1688 та, на яку претенндує позивачка, зареєстровано за іншою особою - ОСОБА_2 .

Із наведеного видно наявність речового права на земельну ділянку у позивача та іншої особи, а отже, спір у даній справі є приватноправовим.

Так, частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, відповідно до пункту другого частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - це спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника (наразі позивача у справі та певного кола фізичних осіб). Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З наведених вище обставин вбачається, що у даній справі існує невирішений спір про право, тому подальше оспорювання набуття особою цього права не може здійснюватися за правилами адміністративного судочинства у зв`язку з тим, що адміністративний суд позбавлений правових (законодавчих) можливостей установлювати (визнавати) належність права користування/власності земельної ділянки.

В свою чергу, позивач обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що слід затвердити поданий нею проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:1688 , яка розташована на території Агрономічної сільської ради і передати їй у власність таку (земельну ділянку). Однак, право власності на земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:1688 зареєстровано за іншою особою, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Відтак, існує спір про право, відповідно можна констатувати приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що такий спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, відтак, слід закрити провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України.

Наведений висновок суду відповідає правовій позиції ВП ВС постановах, що ухвалено у справах №820/4146/17 від 20.06.2018 року, №823/235/16 від 18.09.2018 року, №807/719/15 від 29.08.2018 року, 804/1001/16 від 18.04.2018 року, а також правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі №21-41а16 та від 26 січня 2016 року у справі № 2а-10699/11/2670 (21-3367а15).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, спір у даній справі не належить до юрисдикції адміністративних судів, а отже наявні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

провадження у справі закрити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна