Справа № 280/9110/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 280/9110/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в адміністративній справі №280/9110/20 (головуючий суддя першої інстанції Лазаренко М.С., рішення складено в повному обсязі 05.04.2021 року) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.12.2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:

№1582050/41071921 від 26 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №19 від 17 січня 2020 року,

№1582061/41071921 від 26 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 07 лютого 2020 року;

№2007538/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 12 березня 2020 року,

№2007543/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 12 від 20 травня 2020 року;

№2007546/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 52 від 12 червня 2020 року,

№2007548/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 24 від 09 липня 2020 року;

№2007533/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12 березня 2020 року,

№2016826/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної №10 від 26 березня 2020 року;

№ 2016823/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 24 березня 2020 року,

№2016812/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 12 березня 2020 року;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» №19 від 17 січня 2020 року, №4 від 07 лютого 2020 року, №2 від 12 березня 2020 року, №12 від 20 травня 2020 року, №52 від 12 червня 2020 року, №24 від 09 липня 2020 року, №4 від 12 березня 2020 року, №10 від 26 березня 2020 року, №9 від 24 березня 2020 року, №5 від 12 березня 2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначено, що товариством направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних спірні податкові накладні, проте, отримано квитанції, в якіх зазначено, що документи прийнято, але їх реєстрація зупинена. Підставою для зупинення реєстрації спірних податкових накладних слугував пункт 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Разом з тим, позивач вважає, що ним були надані усі документи, які дають змогу ідентифікувати та зрозуміти сутність господарської операції. Позивач вказує, що рішення, якими відмовлено в реєстрації спірних накладних, є формальними та не містять жодної чіткої/конкретної підстави для відмови у реєстрації спірних накладних.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1582050/41071921 від 26 травня 2020 року, №1582061/41071921 від 26 травня 2020 року; №2007538/41071921 від 06 жовтня 2020 року, №2007543/41071921 від 06 жовтня 2020 року; №2007546/41071921 від 06 жовтня 2020 року, №2007548/41071921 від 06 жовтня 2020 року; №2007533/41071921 від 06 жовтня 2020 року, №2016826/41071921 від 08 жовтня 2020 року; №2016823/41071921 від 08 жовтня 2020 року, №2016812/41071921 від 08 жовтня 2020 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» №19 від 17 січня 2020 року, №4 від 07 лютого 2020 року, №2 від 12 березня 2020 року, №12 від 20 травня 2020 року, №52 від 12 червня 2020 року, №24 від 09 липня 2020 року, №4 від 12 березня 2020 року, №10 від 26 березня 2020 року, №9 від 24 березня 2020 року, №5 від 12 березня 2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, а тому в суді апеляційної інстанції справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» є юридичною особою ().

Відповідачі - Державна податкова служба України та Головне управління ДПС у Запорізькій області є суб`єктами владних повноважень, які в даних правовідносинах реалізують надані їм Податковим кодексом України повноваження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач мав господарські відносини з:

- Казенним підприємством «Науково-виробничим комплексом «Іскра» (покупець), , які здійснювались на підставі Договору поставки №17/203-юр від 17.04.2018 року (а.с.33-37 т.1);

- Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» (покупець), , які здійснювались на підставі Договору поставки №86-20 від 25.02.2020 року (а.с.157-163 т.1);

- Державним підприємством «Новатор» (покупець), 0, які здійснювались на підставі Договору поставки №048/145 від 14.02.2020 року (а.с.60-62 т.1);

- Державним підприємством «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон»(покупець), , які здійснювались на підставі Договору поставки №63-20 від 18.02.2020 року (а.с.184-188 т.1);

- Державним підприємством «Новатор»(покупець), 0, які здійснювались на підставі Договору поставки №048/105 від 05.02.2020 року (а.с.60-62 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що за результатами вказаних взаємовідносин, позивачем складені податкові накладні:

№ 19 від 17 січня 2020 року (а.с.52 т.1);

№ 4 від 07 лютого 2020 року (а.с.56 т.1);

№ 2 від 12 березня 2020 року (а.с.92 т.1);

№ 12 від 20 травня 2020 року (а.с.96 т.1);

№ 52 від 12 червня 2020 року (а.с.100 т.1);

№ 24 від 09 липня 2020 року (а.с.104 т.1);

№ 4 від 12 березня 2020 року (а.с.127-128 т.1);

№ 10 від 26 березня 2020 року (а.с.152 т.1);

№ 9 від 24 березня 2020 року (а.с.179 т.1);

№ 5 від 12 березня 2020 року (а.с.202 т.1).

Вказані податкові накладні направлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проте, реєстрацію вказаних податкових накладних зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (а.с.53, 57, 93, 97, 101, 105, 129, 153, 180, 203 т.1).

Позивачем надіслано контролюючому органу письмові пояснення та копії документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (а.с.51, 91 130 154 181 204 т.1).

За результатами розгляду наданих позивачем пояснень та документів комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Запорізькій області прийнято рішення про відмову в реєстрації вказаних податкових накладних в ЄРПН:

№ 1582050/41071921 від 26 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 19 від 17 січня 2020 року (а.с.54-55 т.1);

№ 1582061/41071921 від 26 травня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 07 лютого 2020 року (а.с.58-59 т.1);

№ 2007538/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 12 березня 2020 року (а.с.94-95 т.1);

№ 2007543/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 12 від 20 травня 2020 року (а.с.98-99 т.1);

№ 2007546/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 52 від 12 червня 2020 року (а.с.102-103 т.1);

№ 2007548/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 24 від 09 липня 2020 року (а.с.106-107 т.1);

№ 2007533/41071921 від 06 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 4 від 12 березня 2020 року (а.с.131-132 т.1);

№ 2016826/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 10 від 26 березня 2020 року (а.с.155-156 т.1);

№ 2016823/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 24 березня 2020 року (а.с.182-183 т.1);

№ 2016812/41071921 від 08 жовтня 2020 року про відмову у реєстрації податкової накладної № 5 від 12 березня 2020 року (а.с.205-206 т.1).

В реєстрації податкових накладних відмовлено з підстав ненадання платником первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/ інвойсів, актів приймання- передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.

Не погодившись із вказаними рішеннями контролюючого органу, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуваними спірними рішеннями комісії ГУ ДПС у Запорізькій області відмовлено у реєстрації податкових накладних, а підставою зазначених рішень вказано неподання платником податку копій документів, при цьому рішення не містять підкреслень тих документів, які позивачем не надано. Саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку. В даному випадку, відповідачами ґрунтовних недоліків щодо поданих позивачем документів не встановлено та не вказано у відповідних рішеннях, а відмова у реєстрації спірних податкових накладних фактично обґрунтована відсутністю одиничних документів. При цьому, контролюючим органом не було надано належної оцінки і додатково поданим підприємством документам. З наданих до матеріалів справи документів та документів, які надавались контролюючому органу, було можливо встановити підстави для складання та направлення на реєстрацію спірних накладних. Оскільки рішення комісії про відмову у реєстрації податкових накладних підлягають скасуванню, відповідно пунктів 19-20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 року №1246, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно із пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1246 від 29.12.2010 року (далі по тексту - Порядок №1246) після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки реквізитів та відомостей, зазначених у податковій накладній, зокрема і відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України.

Згідно з приписами, наведеними у пункті 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначено Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1165, який набрав чинності з 01.02.2020 року (далі по тексту - Порядок №1165).

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку №1165 у разі, коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/ розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно із пунктом 6 Порядку №1165 у разі, коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно пункту 11 Порядку №1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Критерії ризиковості платника податку на додану вартість затверджені Додатком №1до Порядку №1165.

Підставою для зупинення реєстрації спірних податкових накладних в квитанціях про їх зупинення вказано, що ТОВ «Груп Інтрейд» відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із п.8 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

В квитанціях про реєстрацію податкових накладних не визначено, які саме документи слід надати платнику податків та чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкових накладних стала можливою, як і не зазначено яка саме податкова інформація, що стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, та яка визначає ризиковість здійснення господарських операцій, зазначених в поданих позивачем для реєстрації податкових накладних.

Відповідно до абзацу другого пункту 25, абзацу першого пункту 26 Порядку №1165 Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку. Комісія регіонального рівня діє в межах повноважень, визначених цим Порядком та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим Мінфіном.

Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 року №520 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 року за №1245/34216 (далі по тексту - Порядок №520), згідно пункту 2 якого прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3 Порядку №520).

Відповідно до пункту 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

У пункті 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, який може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Абзацем першим пункту 6 Порядку №520 передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/ розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку (пункт 7 Порядку №520).

Згідно із п.9 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

У відповідності до вимог пункту 11 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі; та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку; та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Колегія суддів зазначає, що обов`язок надання документів платником податків кореспондує із правом контролюючого органу на витребування в платника податків певних документів у передбачених законом випадках.

Втім, контролюючий орган під час витребування від платника податків документів, має визначити їх перелік, платник податку має чітко розуміти що саме від нього вимагає орган владних повноважень та мати можливість передбачати наслідки своєї поведінки в залежності від виконання чи не виконання вимоги контролюючого органу. Вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв оцінки призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не довільно, на власний розсуд. Відсутність чіткої вимоги податкового органу до платника податків стосовно надання певного документу виключає можливість визнання правомірним застосування до такого платника негативних наслідків через невиконання такої вимоги.

Матеріалами справи підтверджено надання позивачем на вимогу податкового органу відповідних пояснень та копій документів, які підтверджують та розкривають суть, внутрішню сторону господарських операцій, на виконання яких складено спірні податкові накладні.

Апелянтом ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів наявності податкової інформації та її змісту, що стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, та яка визначає ризиковість здійснення господарських операцій, зазначених в поданих позивачем для реєстрації податкових накладних.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податковий орган не довів правомірність оскаржуваних рішень.

Відповідно до пп.14.1.60 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України єдиний реєстр податкових накладних/розрахунків коригування ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами

При цьому, згідно з нормами п.19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29 грудня 2010 року №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому, датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС України, до якої з 21 серпня 2019 року перейшли повноваження ДФС України.

Відповідно до ч.3 ст.245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 19 від 17 січня 2020 року, № 4 від 07 лютого 2020 року, № 2 від 12 березня 2020 року, № 12 від 20 травня 2020 року, № 52 від 12 червня 2020 року, № 24 від 09 липня 2020 року, № 4 від 12 березня 2020 року, № 10 від 26 березня 2020 року, № 9 від 24 березня 2020 року, № 5 від 12 березня 2020 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Крім того, представником позивача до апеляційного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу було подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що позивач у зв`язку із зверненням до суду поніс фінансові витрати у розмірі 5000 грн. у вигляді професійної правничої допомоги, а саме підготовка відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач подав клопотання, яким просив відмовити в задоволенні вказаної вище заяви.

Так, норми статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України регулюють питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

В обгрунтування заяви представника позивача адвоката Жечева СО. зазначено, що вартість наданих послуг за договором про надання правової допомоги складає 5000 грн., що включає послуги: підготовка відзиву на апеляційну скаргу.

До заяви додано копії: рахунку-фактури від 12.07.2021 року, акт приймання-передачі від 12.07.2021 року, розрахунок суми гонорару від 12.07.2021 року та платіжне доручення від 12.07.2021 року.

Апеляційний суд зазначає, що з вказаних вище документів не можливо встановити ані час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ані обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, колегія суддів враховує те, що вказана справа не є складною (судом першої інстанції справа визнана незначною та розглянута в спрощеному провадженні), зміст відзиву складається з цитування норм податкового законодавства, перелічення оскаржуваних рішень комісії та наведенням практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Таким чином, вимоги представника позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є безпідставними та необгрунтованими, та задоволенню не підлягають.

Оскільки за приписами ч.1 статті 310 КАС України апеляційний розгляд здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, справа згідно із ч.4 ст.257 КАС України не відноситься до таких, які не можуть бути розглянуті за вказаними правилами, то судове рішення суду апеляційної інстанції згідно із п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в адміністративній справі №280/9110/20 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в адміністративній справі №280/9110/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак