Справа № 340/1673/20
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 вересня 2021 року

Київ

справа №340/1673/20

провадження №К/9901/30472/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Мартинюк Н. М.,

перевіривши касаційну скаргу Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

у с т а н о в и в :

12 серпня 2021 року зазначену касаційну скаргу подано засобами поштового зв`язку.

16 серпня 2021 року скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

Касаційну скаргу подано з підстав, передбачених пунктами 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України

Так, автор зазначає, що, застосовуючи положення статті 235 Кодексу законів про працю України, суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22 травня 2018 року у справі № П/9901/101/18, від 04 липня 2018 року у справі № 826/12916/15, від 06 березня 2019 року у справі № 824/424/16-а, від 13 березня 2019 року у справі № 826/751/16, від 27 червня 2019 року у справі № 826/5732/16, від 26 липня 2019 року у справі № 826/8797/15, від 09 жовтня 2019 року у справі № П/811/1672/15, від 12 вересня 2019 року у справі № 821/3736/15-а, від 22 жовтня 2019 року у справі № 816/584/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 826/5596/17, від 19 травня 2020 року у справі № 9901/226/19, від 07 липня 2020 року у справі № 811/952/15.

Крім того, заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини четвертої статті 7, пункту 3 частини першої статті 11, пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру», пунктів 7, 9, 16, 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (надалі - Закон № 113-IX), підпункту 2 пункту 8 розділу І, пункту 6 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року, а також щодо застосування підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX як визначеної цим Законом підстави звільнення прокурорів.

При цьому, скаржник указує, що звільнення позивача з посади та з органів прокуратури відбулося на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» на виконання вимог підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX.

Разом з тим, перевіряючи доводи заявника щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 200/13482/19-а, Суд зазначає таке.

Так, у справі № 200/13482/19-а спірні правовідносини між сторонами склались з приводу правомірності/неправомірності звільнення позивача з посади та з органів прокуратури у зв`язку з поданням заяви про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію за формою, що не відповідає вимогам додатку 2 до Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 03 жовтня 2019 року № 221.

Верховний Суд у постанові 26 листопада 2020 року в згаданій справі висловив правову позицію стосовно того, що саме неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію в силу вимог пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» є підставою для звільнення з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Натомість, зміст оскаржуваних судових рішень у цій справі свідчить про те, предметом спору у ній є питання правомірності звільнення позивача з посади та з органів прокуратури у зв`язку з неуспішним проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування у відповідності до підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Отже, правовідносини, які виникли у справі № 200/13482/19-а, не є подібними до правовідносин у цій справі, а тому доводи скаржника з приводу неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 200/13482/19-а, Судом до уваги не приймаються.

Проаналізувавши підстави, на яких подана касаційна скарга у цій справі, Верховний Суд погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року.

Одночасно в касаційній скарзі скаржником заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Відповідно до пунктів 2 та 5 частини першої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує письмово заявлені клопотання учасників справи та інші питання, необхідні для касаційного розгляду справи.

За приписами частини третьої статті 334 КАС України якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Керуючись статтями 328 - 332, 334, 335, 338, 340 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 340/1673/20.

2. Витребувати з Кіровоградського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 340/1673/20.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Установити строк у п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

5. Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

6. Установити строк у п`ять днів з моменту отримання копії даної ухвали для подання учасниками справи своїх міркувань або заперечень щодо заявленого Кіровоградською обласною прокуратурою клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

Н. М. Мартинюк