Справа № 640/23939/21
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

01 вересня 2021 року м. Київ № 640/23939/21

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Федорчук А.Б., розглянувши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви та додані до неї матеріали

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Центрального міжрегіонального управління ДМС України у м.Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4-А)

про зупинення дії рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення (повідомлення) Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (вул. Березняківська, 4-А, м. Київ, 02152) від 12.04.2021 року про відмову в продовженні строку перебування ОСОБА_1 на території України до набрання законної сили рішенням по цієй справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та зупинення дії рішення (повідомлення) Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (вул. Березняківська, 4-А, м. Київ, 02152) від 03.08.2021 року про відмову в продовженні строку перебування ОСОБА_1 на території України до набрання законної сили рішенням по цієй справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області.

Вказану заяву позивач обґрунтовує протиправністю оскаржуваних рішень та зазначає, що рішення від 12.04.2021 року та від 03.08.2021 року про відмову позивачу в продовженні строку перебування на території є протиправними, а тому позивач має намір підготувати та подати у строк, встановлений ст. 153 КАС України позов з наступними вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення (повідомлення) Відповідача про відмову у продовженні строку перебування Позивача на території України від 12.04.2021 року та від 03.08.2021 року; зобов`язати повторно розглянути заяву Позивача про продовження строку перебування на території України з урахуванням рішення суду. Також позивач посилається, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та обов`язків позивача, оскільки у разі задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного повідомлення, поновлення порушених прав з тих самих підстав, що були актуальні у минулому, у майбутньому - може бути технічно неможливим та призведе до незворотних наслідків для позивача. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Водночас, вжиття заходів забезпечення позову за цих обставин має на меті виключно збереження існуючого становища до розгляду спору по суті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зауважити, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача

Статтею 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Необхідно зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із наведених пояснень та наявних у матеріалах справи документів, неможливо однозначно зробити висновок про очевидну протиправність спірних рішень. Задоволення заяви про забезпечення з цієї підстави, є попереднім рішенням у даній справі без встановлення всіх обставин, що мають значення для вирішення спору, що не узгоджується із завданнями та принципами адміністративного судочинства.

Стосовно істотного ускладнення виконання рішення суду у даній справі, слід зазначити, що така підстава вимагає доведення фактів, які свідчили б про реальність такого ускладнення або унеможливлення. Наведені у заяві доводи стосовно неможливості повернення примусового стягнутих коштів не знаходять підтвердження ані в поданих документах, ані в чинних нормах спеціального законодавства.

З огляду на вищевикладене, підстави для забезпечення позову за наявних матеріалів справи в даному випадку відсутні.

Керуючись статтями 150-154, 241, 243, 256, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя А.Б. Федорчук