Справа № 380/13204/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із вимогою визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Сихівського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - Скочипець Анни Романівни від 14.07.2021 року винесену в рамках виконавчого провадження ВП № 66082015 про відкриття виконавчого провадження.

Позов аргументовано тим, що 14 липня 2021 року головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)- Скочипець Анною Романівною було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 66082015) на підставі виконавчого напису №6484 виданого 27.01.2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в загальній сумі 40928 грн. 31 коп. Вказану постанову державного виконавця ОСОБА_1. отримав поштою 23 липня 2021 року. 28 липня 2021 року детально ознайомившись із всіма матеріалами виконавчого провадження, в тому числі із виконавчим написом від 27 січня 2020 року, ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця протиправними, а винесену постанову незаконноою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки порушено строк звернення до примусового виконання.

Ухвалою судді від 09.08.2021 року позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою судді від 25.08.2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

07.09.2021 на адресу суду за вх.№ 64849 від головного державного виконавця Скочипець А.Р. надійшов відзив на позов, у якому зазначає, що 13.07.2021p. на адресу Сихівського ВДВС у м.Львові Західного міжрегiонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія управління активами» з оригіналом виконавчого напису №6484 від 27.01.2020 вчиненого приватним нотаріусом Гуревічов Олег Миколайович Київського міського нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у розмірі 40 928,31 грн до виконання. 14.07.2021р.керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ, містив відмітку приватного виконавця Бердар М.М. про завершення виконавчого провадження з вищезгаданого виконавчого напису на підставі п.1ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 22.04.2021p, а виконавчий документ відповідав вимогам ст. 4,12 3У « Про виконавче провадження». Вважає, що відмітка на виконавчому документі приватного виконавця від 22.04.2021 свідчить про те, що виконавчий документ перебував на виконані, відтак строк пред`явлення виконавчого документа до виконання перерваний. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання, що відбулось 07.09.2021 року з`явилися позивач та представник відповідача. Позивач позов підтримав в повному обсязі та просить такий задоволити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просить у задоволенні позову відмовити повністю. Проти переходу до письмового провадження у справі для подальшого розгляду та винесення рішення не заперечили.

Ухвалою суду постановлено перейти до розгляду справи у письмовому проваджені для ухвалення рішення у справі.

Розглянувши позов, відзив на позовну заяву, подані документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

13.07.2021 ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» заявою від 04.06.2021 звернулось до Сихівського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича №6484 від 27.01.2020 року.

Згідно з відмітки на виконавчому написі від 22.04.2021 у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчий документ повернуто стягувачу.

14.07.2021 року, головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціії Скочипець А.Р. на підставі ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.07.2021 року, головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скочипець А.Р. керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

14.07.2021 року, головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скочипець А.Р. керуючись статтями 3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

22.07.2021 керуючись статтями ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» накладено арешт на кошти та майно боржника.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №66082015 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року (далі - Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII, визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі написи нотаріусів віднесено до виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1404-VIII, у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону №1404-VIII, у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Частиною 1 ст. 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 року.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» заявою від 04.06.2021, 13.07.2021 звернулось до Сихівського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича №6484 від 27.01.2020 року.

У свою чергу, 14.07.2021 року, головним державним виконавцем Сихівського відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скочипець А.Р. на підставі ст.3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Щодо покликання відповідача на переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Частина перша статті 12 Закону №1404-VIII передбачає, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (частина друга статті 12 вказаного Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 12 Закону №1404-VIII строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що строк пред`явлення виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 27.01.2020 №6484 був перерваний, про що свідчить напис на виконавчому написі.

Питання річного строку пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання також було врегульоване положеннями статті 91 Закону України «Про нотаріат» (частина перша статті 91 в редакції Закону № 2677-VI від 04.11.2010 року), а саме, виконавчий напис міг бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 року у справі №727/1256/16-ц, аналізуючи положення статей 22, 23, 47 Закону № 606-XIV, зробила висновок, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.

Тобто, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення, і час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, з дня, наступного за днем останнього повернення виконавчого напису нотаріуса стягувачу, а саме з 22.04.2021 року, поновився строк його пред`явлення до виконання.

Суд зазначає, що на час винесення оскаржуваної постанови від 02.03.2021 року умови і порядок примусового виконання виконавчих документів визначав Закон №1404-VIII.

Статтею 91 Закону України "Про нотаріат" № 3425-XII від 02.09.93 визначено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що підлягає примусовому виконанню рішення на підставі такого виконавчого документа, як виконавчий напис нотаріуса.

Згідно з частинами першою-третьою статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Частинами першою, другою статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, строк пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання складає три роки.

Пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виходячи з аналізу вказаних норм, а також те, що Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. №1404-VIII прийнятий пізніше ніж Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII суд зазначає, що у даному випадку підлягає застосуванню саме норма Закону України «Про виконавче провадження».

Тому суд враховує вимоги статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», в якій закріплено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Отже, дії спеціального закону під час пред`явлення виконавчих документів, а саме виконавчого напису нотаріуса до виконання передбачають саме три роки.

Судом встановлено, що згідно з відмітки на виконавчому написі від 22.04.2021 у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем завершено виконавче провадження, таким чином строк пред`явлення виконавчого напису №6484 виданого 27.01.2020 р. необхідно обчислювати з 22.04.2021.

Заяву про відкриття виконавчого провадження стягувачем подано 13.07.2021 року, отже, враховуючи, що стягувач подав виконавчий напис до виконання в межах трирічного строку, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на ту обставину, що виконавчий напис був пред`явлений із пропущенням строку.

Крім того, суд враховує, що у виконавчому написі приватного нотаріуса відсутнє покликання на норми Закону України «Про нотаріат» в частині строку пред`явлення до виконання до відділу (підрозділу) державної виконавчої служби.

Суд також враховує, те що виконавчий напис нотаріуса відповідав вимогам статті 89 Закону України «Про нотаріат», та його не визнано таким, що не підлягає виконанню, не скасовано у судовому порядку. Таким чином, у державного виконавця станом на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Суд відхиляє покликання позивача, на те, що постанову йому було скеровано з порушенням строків абз.2,3 ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження», оскілки в матеріалах справи міститься супровідний лист про скерування постанови про відкриття виконавчого провадження датований 14.07.2021 та копія конверту з відміткою від 15.07.2021.

З урахуванням досліджених судом фактичних даних в контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд приходить до висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 66082015 від 14.07.2021 року є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією та законами України, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підялгають.

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сихівського відділу Державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.