Справа № 520/9643/21
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

08 вересня 2021 р. Справа № 520/9643/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Супрун Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним Наказ №1002 від 02 березня 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", виданий Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Харківській області розглянути заяву ОСОБА_1 шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населеного пункту з цільовим призначенням земельної ділянки "для ведення садівництва".

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1002 від 02 березня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

У період з 05.07.2021 по 30.07.2021 (включно) головуючій по справі перебував у відпустці.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

25.06.2021 до канцелярії суду представником відповідача надано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що позивач просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області з цільовим призначенням "для ведення садівництва" відповідно до статті 118 Земельного кодексу України. В свою чергу, згідно положень ч.4 ст. 122 ЗК України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Натомість, бажана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, що слугувало підставою для прийняття спірного наказу №1002-СГ від 02 березня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою». Таким чином, позовні вимоги позивача є безпідставними та помилковими, тому не підлягають задоволенню.

01.07.2021 року до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому викладено правову позицію позивача стосовно порушених відповідачем у відзиві на позову питань.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2021 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1 га для ведення садівництва за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованої за межами населеного пункту на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області. Разом із клопотанням позивач надав викопіювання з кадастрової карти з бажаним місцем розташування земельної ділянки (а.с. 12 - 13).

Проте, наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1002-СГ 02 березня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» відмовлено гр. ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення садівництва земельної ділянки, орієнтованою площею 0,1000 га. розташованої за межами населених пунктів на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області (а.с. 14 - 15).

Відмовляючи ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою в наказі зазначено, що на за інформацією Міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області земельна ділянка, яку гр. ОСОБА_1 бажає отримати у власність, належить до земель лісогосподарського призначення. Відповідно до ч.4 ст. 122 ЗК України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області передає земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності.

Не погоджуючись з наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1002-СГ від 02 березня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Положеннями частини 7 статті 118 Закону визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У оскаржуваному наказі та у відзиві на позов представник відповідача зазначив, що земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, яку гр. ОСОБА_1 бажає отримати у власність, належить до земель лісогосподарського призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, листом Міжрайонного управління у Валківському та Коломоцькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 17.02.2021 року №1634 повідомлено Головне управління Держгеокадастру, що земельна ділянка, яку гр. ОСОБА_1 бажає отримати у власність для ведення садівництва, перебуває в користуванні ДП "Жовтневий лісгосп" та належить до земель лісогосподарського призначення державної форми власності.

Також, матеріали справи містять викопіювання з кадастрової карти (плану) від 23.02.2021 року. Наданою разом з викопіюванням інформацією щодо земельної ділянки підтверджено, що земельна ділянка 0,1000 га, яку позивач бажає отримати у власність для ведення садівництва, відноситься до земель лісового фонду (в графі проставлено "Так"), є землею лісогосподарського призначення (в графі проставлено "Так") та не є землею сільськогосподарського призначення (в графі проставлено "Ні").

Натомість, в позовній заяві позивач наголошував, що згадана вище земельна ділянка площею 0,1000 га (розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області), не відноситься до земель лісогосподарського призначення. На підтвердження своїх доводів позивач надав до суду кольорове викопіювання з кадастрової карти (а.с. 3, 13) та пояснив, що та територія та земельна ділянка, яку він бажає отримати у власність (відмітка №1), не засаджена лісами, відповідно на його думку, це свідчить про віднесення земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення.

Суд звертає увагу, що у листі Міжрайонного управління у Валківському та Коломоцькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 17.02.2021 року №1634, надісланого відповідачу, зазначено, що у відповідності до інформації з Публічної кадастрової карти України в межах шару "ліси" дана земельна ділянка площею 0,1000 га не розташована. На підставі наявних у відділі проектів формування територій і встановлення меж сільских/селищних/міської рад бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення.

Отже, вказані твердження позивача є спростованими, на підтвердження яких позивач не надав до суду жодних доказів, отже за своєю суттю є припущеннями.

У відповіді на відзив позивач підтримав свою правову позицію, викладену у позовній заяві, та заявив клопотання про витребування в ДП "Жовтневий лісгосп" інформації щодо земельної ділянки, яку він бажає отримати для ведення садівництва, а саме: щодо перебування в користуванні земельної ділянки, дозволу на розробку проекту землеустрою.

В задоволенні клопотання позивача про витребування у з ДП "Жовтневий лісгосп" інформації (документів) відмовлено ухвалою суду від 02.07.2021.

Зважаючи на те, що земельна ділянка площею 0,1000 га, що розташована на території Шарівської сільської ради Валківського району Харківської області, яку гр. ОСОБА_1 бажає отримати у власність з цільовим призначенням "для ведення садівництва", належить до земель лісогосподарського призначення, доказів протилежного позивачем не надано, тоді як згідно положень ч.4 ст. 122 ЗК України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області може передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення, оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №1002-СГ від 02 березня 2021 року «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» є правомірним та прийнятий з дотриманням положень Земельного кодексу України.

Суд відзначає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів і наведення у процесуальних документах адекватних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення і безпідставності доводів іншого учасника справи.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, оцінивши добуті докази за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, підсумовуючи викладені вище міркування, суд доходить до переконання про те, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів заявника у спірних правовідносинах слід визнати недоведеним.

Указана обставина є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 08.09.2021.

Суддя Супрун Ю.О.