Справа № 225/4236/21
Суддя: Соляник А. В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 225/4236/21
Номер провадження: 2-а/225/29/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. місто Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соляник А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача Кварцяного О.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу у порядку спрощеного провадження за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сержанта СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержанта поліції Кварцяного Олексія Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського сержанта СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержанта поліції Кварцяного Олексія Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив наступне.

30 червня 2021 року засобами поштового зв`язку позивачем було отримано постанову про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 та ч.4 ст.126 КУпАП України.

З зазначеною постановою позивач не погоджується та вважає її незаконною, оскільки інкримінованих правопорушень позивач не вчиняв взагалі, а винесення відносно нього оспорюваної постанови є наслідком суб`єктивного ставлення до нього сержанта поліції ОСОБА_2 , з яким у нього склалися неприязні стосунки.

Постановою Дзержинського міського суду від 10.03.2021 року в справі №225/795/21, що набрала законної сили 11.05.2021 року, позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України та на позивача було накладено стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Зважаючи на дану обставину, позивач утримується від керування транспортним засобом та при необхідності поїздок, користується послугами друзів-водіїв.

Так, 24.06.2021 р о 15 годин 30 хвилин року позивач проїжджав по вул. Лісна м. Торецька у напрямку району «БІС», на пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ 2103, доїхавши до гаражного масиву, поруч будинком 21 по вулиці Лісна, водій автомобіля зупинився. Йому треба було зайти до квартири, у якій він проживав, яка і знаходиться у тому ж будинку АДРЕСА_1 , після його повернення водій мав намір підвезти позивача до АДРЕСА_2 , куди позивач направлявся у гості. Відтак, на момент, коли до позивача підійшли працівники поліції, він сидів в припаркованому по вул. Лісна м. Торецька автомобілі ВАЗ 2103 та чекав повернення водія, який пішов додому. Двигун автомобіля був заглушений, автомобіль не рухався і ним позивач не керував взагалі. В цей час поруч проїздив автомобіль поліції з сержантом ОСОБА_2 . Впізнавши позивача в автомобілі, та знаючи про те, що позивач притягався до адміністративної відповідальності з позбавленням права керування транспортним засобом, ОСОБА_2 зупинив патрульний автомобіль, та звинуватив позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 та ч.4 ст. 126 КУпАП, обґрунтовуючи винесення постанови тим, що оскільки позивач сидів без присутності в автомобілі водія, отже він і керував автомобілем, і зовсім неважливо, що автомобіль стоїть і не рухається.

Крім того, автомобіль ВАЗ 2103 з номерним знаком НОМЕР_1 позивачеві не належить. З відкритих реєстрів МВС позивач не зміг дізнатися даних про власника автомобіля з номерним знаком НОМЕР_2 .

Вдповідачем при складанні оскаржуваної постанови не наведено жодних доказів, які б вказували на те, що позивач здійснював керування транспортним засобом.

Позивач намагався вживати заходів досудового врегулювання спору, а саме, позивачем було направлено скаргу до начальника відділу поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області. Проте, на своє звернення він отримав лист від 25.06.2021 №13144/402/2021, у якому, зокрема зазначено, що винесена відносно нього постанова є правомірною, адже факт вчинення ним правопорушення зафіксовано на бодікамеру. Проте, при огляді відеозапису з бодікамери чітко видно, що позивач знаходиться один у автомобілі, який не рухається та перебуває на пасажирському сидінні.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що працівниками поліції в обох випадках не виконано вимоги закону щодо обов`язковості доказування наявності правопорушень, та в основу постанов покладено виключно суб`єктивні позиції, а тому оскаржувана постанова є протиправною, підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку із відсутністю події та складу правопорушень. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача понесені ним судові витрати у розмірі 454 грн.

Позивач у судовому засіданні підтримав адміністративний позов, наполягав на його задоволенні.

У судовому засіданні відповідач поліцейський сержант СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержант поліції Кварцяний Олексій Ігорович заперечував щодо задоволення адміністративного позовну, просив у задоволенні позову відмовити. Долучив до матеріалів справи читабельну копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №169976, при цьому зазначив, що відеозапис з бодікамери долучити не має можливості, оскільки через велику завантаженість та наявність великих об`ємів роботи, даний відеозапис було знищено.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, позицію відповідача та відповідні положення Правил дорожнього руху України, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у відношенні ОСОБА_1 24.06.2021 поліцейським сержантом СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержантом поліції Кварцяним Олексієм Ігоровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА №169976, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КУпАП і ч.4 ст. 126 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн. за те, що 24.06.2021 о 15:06 годині у м. Торецьк по вул. Лісова, 21, ОСОБА_1 керував т/з (ВАЗ 2103) днз НОМЕР_3 без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 10.03.2021 та без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а ПДР України, а також п. 2.1 б ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 та ч. 4 ст.126 КУпАП, потрібна обов`язкова наявність такої обставини як керування особою транспортним засобом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст. 126 КУпАП.

Водночас, позивач заперечує сам факт керування ним транспортним засобом, що за відсутності доказів іншого, виключає наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1, ч.4 ст.126 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до пп. «а» та пп. «б» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

За визначенням п. 1.10 ПДР водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Натомість пішохід - це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, за відсутності доказів того, що позивач ОСОБА_1 24.06.2021 о 15:06 у м. Торецьку по вул. Лісна біля буд. 21 керував автомобілем ВАЗ 2103 реєстраційний номер НОМЕР_3 , суд бере до уваги пояснення позивача, який стверджує, що він у зазначений час не керував вказаним автомобілем, а відтак позивач і не мав обов`язку, передбаченого пп. «а» та пп. «б» п. 2.1 ПДР України. Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив зазначені вимоги ПДР України.

Будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваних постанов не надано, зокрема, відповідачами не надано суду та не долучено до оскаржуваних постанов пояснень свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є самі оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначені постанови є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваних постановах.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваних постанов.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Однак оскаржувана постанова встановленому критерію щодо належного доведення вини особи не відповідає та не містять належних та допустимих доказів на підтвердження порушення ОСОБА_1 вимог ч.1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

З огляду на викладене, в діях позивача виключається наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч.4 ст.126 КУпАП.

Решта доводів позивача, щодо порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, так само не була спростована відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, оскаржувана постанова серія БАА № 169976 від 24.06.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3. ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративні правопорушення за ч.1 та ч. 4 ст.126 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

При цьому дії поліцейського сержанта СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержанта поліції Кварцяного Олексія Ігоровича під час провадження у справах про адміністративні правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245,251,280 КУпАП, а відтак є протиправними.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , відповідно до ст.139 КАС України понесені позивачем витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 454,00 грн. (а.с.14) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень з Відділу поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 78, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до поліцейського сержанта СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержанта поліції Кварцяного Олексія Ігоровича (місце роботи: вул. Дружби, буд. 2, м. Торецьк, Бахмутський район, Донецька область) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського сержанта СРПП ВП №1 Бахмутського РВП сержанта поліції Кварцяного Олексія Ігоровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , та скасувати постанову серії БАА №169976 про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 126 КУпАП і за ч. 4 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24.06.2021 у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП і ч.4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з Відділу поліції №1 Бахмутського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 витрати, пов`язані зі сплатою судового в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15. 5 ч. 1 Розділу VІІ (Перехідні положення) КАС України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: А.В.Соляник