Справа № 460/8945/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2021 року м. Рівне №460/8945/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач 1, 2) , в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії відповідачів щодо відмови в прийнятті, як податкової звітності позивача уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період, що уточняється, за грудень 2020 року із додатками № 2 та № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість; 2) зобов`язати відповідачів прийняти уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний (податковий) період, що уточняється, за грудень 2020 року із додатками № 2 та № 3 до податкової декларації з податку на додану вартість та відобразити їх показники на особовому рахунку позивача з податку на додану вартість. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був зареєстрований як платник податку на додану вартість з 01.09.2012 року, індивідуальний податковий номер 24. 15.03.2021 позивачу стало відомо про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідно до рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 09.12.2020 №1186/17-00-04-01. 13.05.2021 позивач направив відповідачу електронний уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р., проте відповідно до квитанції № 1 від 13.05.2021, розрахунок не прийнято, порушено п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме позивач на дату подання уточнюючого розрахунку не був платником податку на додану вартість. 14.05.2021 позивачем повторно подано уточнюючий податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р. з додатками №2, №3 у паперовому вигляді. Відповідач своїм листом від 20.05.2021 №5762/6/17-00-18-03-06 відмовив позивачу у прийнятті уточнюючого розрахунку вказавши, що 09.12.2020 позивачу анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість. Позивач вважає такі дії неправомірними, на його думку навіть після анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивач має право на подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за періоди в яких позивач був платником податку на додану вартість. З наведених вище підстав просить позов задовольнити.

У встановлений судом строк відповідачі подали відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідно до вимог абз. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України відповідачем 2 прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість №1186/17-00-04-01 у зв`язку з тим, що подані позивачем податкові декларації з ПДВ за період з 01.11.2019 по 31.10.2020, показники яких свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Вищевказане рішення є чинним на момент спірних правовідносин, не оскаржувалося позивачем, а позовна заява не містить жодних зауважень аргументів щодо протиправності рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість № 1186/17-00-04-01. Днем анулювання реєстрації за рішенням контролюючого органу є день прийняття такого рішення. З цього моменту платник податку не може формувати податковий кредит, складати податкові накладні та подавати уточнюючі розрахунки до декларацій. Оскільки пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України передбачено наявність такого обов`язкового реквізиту податкової декларації як індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період, контролюючий орган при прийнятті податкової звітності повинен перевірити наявність та достовірність у поданій декларації цього реквізиту. Контролюючим органом обґрунтовано надіслано квитанцію №1 про неприйняття уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2020 року, в якій зазначено наступне: «Порушено вимоги п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме: ІПН 24 не був платником ПДВ на дату подання звіту (13.05.2020)», адже відповідно вищенаведених норм чинного законодавства позивачем зазначено недостовірні відомості в уточнюючому розрахунку, оскільки індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість зберігався за платником ПДВ до моменту анулювання реєстрації платником ПДВ (09.12.2020 року) та станом на дату подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ (13.05.2021 року) був анульований. Податкова звітність з ПДВ подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (дана правова норма набрала чинності 1 січня 2015 року згідно Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та кореспондується із Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (чинний із 1 лютого 2016 року)). Тобто, наведений імперативний припис передбачає обов`язок платника податку на додану вартість подавати звітність з цього податку лише в електронній формі. Вказує, що позовна заява позивача не містить жодних обґрунтувань ні які права чи законні інтереси порушено Державною податковою службою України, ні які позовні вимоги пред`являє позивач до даного відповідача. З наведених підстав відповідачі просять у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 09.07.2021 позову заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 01.09.2021 в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про розгляд адміністративної справи № 460/8945/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" зареєстрований як юридична особа 16.06.2011, номер запису 0002653.01.09.2012 позивача зареєстровано як платника податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №200061160, присвоєно індивідуальний податковий номер 24.

09.12.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято рішення №1186/17-00-04-01 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивачу товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" на підставі пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України.

Вказане рішення 11.12.2020 із супровідним листом №11448/10/17-00-04-01-10 було направлене платнику податку на його податкову адресу: 35302, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Великий Олексин, вул. Тараса Шевченка, 16Б, проте повернулось без вручення у зв`язку із відсутністю адресата за податковою адресою (а.с.27-28).

Позивач стверджує, що 15.03.2021 йому стало відомо про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість у зв`язку з чим 15.03.2021 ним було направлено лист №1-03/15 з проханням надати копію рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та вказати підстави такого анулювання.

Згідно відповіді Головного управління ДПС у Рівненській області від 22.03.2021 № 3176/6/17-00-18-03-06 позивачу було направлено копію рішення від 09.12.2020 № 1186/17-00-04-01 та супровідний лист від 11.12.2020 № 11448/10/17-00-04-01-10.

13.05.2021 позивачем в електронній формі направлено уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р.

Відповідно до квитанції № 1 документ не може бути прийнятий порушено вимоги п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, а саме: ІПН «54» не був платником податку на додану вартість на дату подання звіту 13.05.2021. Дата анулювання реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020.

14.05.2021 позивачем надіслано до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р. з додатками № 2 та № 3 у паперовій формі відповідно до листа від 14.05.2021 №2-05/21.

Відповідач 2 листом від 20.05.2021 № 5762/6/17-00-18-03-06 повідомив позивача про відсутність підстав для прийняття уточнюючого розрахунку за грудень 2020 р. у зв`язку із анулюванням реєстрації платника податку на додану вартість 09.12.2020 відповідно до рішення № 1186/17-00-04-01.

Вважаючи дії відповідачів щодо неприйняття уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2020 р. протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі - Податковий кодекс України).

Згідно ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно п.п.16.1.3 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб`єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу;

4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;

5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов`язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону;

6) особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством;

7) особа, що уповноважена вносити податок з об`єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов`язаний з виконанням угоди про розподіл продукції;

9) особа, визначена у підпункті "д" підпункту 14.1.139 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих як платники податку (п. 183.12 ст. 183 Податкового кодексу України).

Реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо:

а) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов`язань у випадках, визначених цим розділом;

б) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний баланс, передавальний акт або розподільчий баланс відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов`язань із податку у випадках, визначених цим розділом;

в) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість;

г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту;

ґ) установчі документи будь-якої особи, зареєстрованої як платник податку, визнані рішенням суду недійсними;

д) господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута;

е) платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб`єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду;

є) фізична особа, зареєстрована як платник податку, померла, її оголошено померлою, визнано недієздатною або безвісно відсутньою, обмежено її цивільну дієздатність;

з) припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4, 5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку (п.184.1. ст. 184 Податкового кодексу України).

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації (п.184.6 ст. 184 Податкового кодексу України).

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до п. 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

За приписами п. 49.4 ст. 49 вказаного Кодексу платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації контролюючому органу в електронній формі з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису. У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами "а" і "б" пункту 49.3 цієї статті.

Згідно із п. 49.8 ст. 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Водночас, відповідно до п. 48.3 ст. 48 цього Кодексу, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Згідно п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента.

Пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Відповідно до п. 49.10 ст. 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Таким чином, законодавством визначені виключні підстави для відмови у прийнятті до реєстрації податкової декларації.

Судом встановлено, що 09.12.2020 Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято рішення № 1186/17-00-04-01 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" на підставі пп. «г» п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України, а саме: «особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту».

Оскільки рішення № 1186/17-00-04-01 від 09.12.2020 не є предметом оскарження у цій справі, суд не дає правову оцінку правомірності його прийняття. Вищевказане рішення є чинним на момент спірних правовідносин, не оскаржувалося позивачем.

Згідно з п. 184.2 ст. 184 Податкового кодексу України анулювання реєстрації здійснюється на дату подання заяви платником податку або прийняття рішення контролюючим органом про анулювання реєстрації.

При цьому датою анулювання реєстрації платника податку визначається дата, що настала раніше.

Відтак днем анулювання реєстрації за рішенням контролюючого органу є день прийняття такого рішення. З цього моменту платник податку не може формувати податковий кредит, складати податкові накладні та подавати уточнюючі розрахунки до декларацій.

Наказом Міністерства фінансів України №1130 від 14.11.2014 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 року за №1456/26233, затверджено Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість (далі по Тексту - Положення №1130).

Відповідно до п. 1.6. Положення № 1130 особі, яка реєструється як платник ПДВ, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку. Індивідуальний податковий номер є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за платником ПДВ до моменту анулювання реєстрації платника ПДВ.

Використання індивідуального податкового номера, наданого при реєстрації, є обов`язковим при оформленні й користуванні всіма видами документів, пов`язаних із розрахунками при придбанні товарів, обліком, звітністю про податок на додану вартість, оформленні податкового кредиту.

Оскільки п.48.4 ст. 48 Податкового кодексу України передбачено наявність такого обов`язкового реквізиту податкової декларації як індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період, контролюючий орган при прийнятті податкової звітності повинен перевірити наявність та достовірність у поданій декларації цього реквізиту.

На підставі викладеного, суд зазначає, що контролюючим органом правомірно не прийнято уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2020 року, що поданий 13.05.2021 року, оскільки останній не відповідав вимогам п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України, в частині зазначення в ньому недостовірних даних щодо індивідуального податкового номеру згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість (який був анульований станом на дату подання уточнюючого розрахунку), що в силу вимог податкового законодавства є безумовною підставою для відмови у прийнятті податкової звітності (аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 17.07.2020 року у справі № 826/17716/18).

Суд звертає увагу, що податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі контролюючому органу всіма платниками цього податку з дотриманням вимог законів щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (дана правова норма набрала чинності 1 січня 2015 року згідно Закону України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та кореспондується із Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, який затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 (чинний із 1 лютого 2016 року)).

Отже, ключовою відмінністю податкової звітності з податку на додану вартість, починаючи з 1 січня 2015 року, стало покладення на платника податків обов`язку щодо її подання засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб, що забезпечувало належне функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість, та упереджувало випадки безпідставного відшкодування ПДВ в автоматичному режимі.

Тобто, наведений імперативний припис передбачає обов`язок платника податку на додану вартість подавати звітність з цього податку лише в електронній формі.

Єдине виключення з цього правила закріплене в абзаці 3 пункту 49.4 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яким передбачено, що у разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами «а» І «б» пункту 49.3 цієї статті.

Інших виключень з правила, встановленого пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України, законодавець не передбачив.

Аналогічна правова пропозиція викладена у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року (справа № 810/2468/17) від 11 грудня 2018 року (справа №810/1711/17), від 21 травня 2019 року (справа № 826/28016/15).

Таким чином, відповідачем 2 було правомірно не прийнято як податкову звітність надісланий позивачем 14.05.2021 засобами поштового зв`язку уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2020 р. з додатками № 2 та № 3 у паперовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності вчинення своїх дій і докази, надані стороною позивача, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненський регіональний ринок сільськогосподарської продукції "Шелен" (35302, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Великий Олексин, вул. Тараса Шевченка, 16Б, );

2) відповідач 1 - Державна податкова служба України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, );

3) відповідач 2 - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12, код ЄДРПОУ ВП 44070166).

Суддя Т.О. Комшелюк