Справа № 726/1237/21
Суддя: Мілінчук С. В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1237/21
Провадження №2-а/726/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2021 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі - Попович Ю.І. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, інспектора роти 2 БПП в Чернівецькій області Мельника Віталія Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою серії БАА № 454506 від 26.07.2021 року на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що вона не порушувала правил дорожнього руху, а постанова винесена з численними процесуальними порушеннями та не містить будь-яких доказів вчинення нею правопорушення.

Враховуючи викладене, її вина у вчиненні правопорушення не доведена належним чином, а тому позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 454506 від 26.07.2021 року.

Представник відповідачів надіслав до суду відзив на позовну заяву в якій вказує, що 26.07.2021 року в ході патрулювання та виконання службових обов`язків, працівник поліції виявив, що автомобіль «Вольво» під керуванням ОСОБА_1 , здійснив стоянку у межах дії знаку 3.35 «Стоянку заборонено». Виявивши у діях позивача порушення правил дорожнього руху, на водія було складено оскаржувану постанову. Вказує, що дії працівника поліції були законними, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Суд, вивчивши заяву позивача, відзив представника, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії БАА № 454506 від 26.07.2021 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у зв`язку із тим, що 26.07.2021 року вона, керуючи автомобілем «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Чернівці по вул. Коцюбинського, 5, здійснила стоянку у зоні дії дорожнього знаку 3.35 «Стоянка заборонена», чим порушила п. 8.4 В ПДР України.

Ч.1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність водіїв за порушення вимог дорожніх знаків.

Пунктом 8.4 В ПДР України передбачено, що дорожні знаки поділяються на групи, серед яких заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Заборонний знак 3.35 «Стоянку заборонено», забороняє водіям здійснювати стоянку у межах його дії.

Згідно п. 1.10 ПДР України, стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу;

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За положеннями ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Представником відповідача до відзиву на позов долучено відеозапис із нагрудного відеореєстратора працівників поліції на якому видно водійські дверцята автомобіля та чутно голос водія та працівників поліції. Працівник поліції склавши оскаржувану постанову, ознайомив водія з його правами. Водій наголосив, що такий порядок справи не є законним, оскільки права потрібно оголошувати водію починаючи розгляд справи та виключно після цього складати постанову. Таким чином вони порушили її право на використання правової допомоги.

Варто зауважити, що із відеозапису неможливо встановити місце вчинення правопорушення, його обставини, наявність чи відсутність встановленого на даній ділянці заборонного знаку та інші обставини, які мають значення при вирішенні справи, зокрема здійснення водієм стоянки транспортного засобу, враховуючи, що відомостей про обмеження для його зупинки на даній ділянці, матеріали справи не містять. Стоянка та зупинка транспортного засобу з порушенням встановлених вимог, за своєю суттю, утворюють два різних склади адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а тому необхідним є встановлення мети припинення руху, часу, протягом якого рух автомобілю було припинено, тощо.

Разом із тим, як оскаржувана постанова, так і інші матеріали справи, не містять будь-яких доказів, які б могли підтвердити здійснення водієм саме стоянки автомобіля. Окрім того відсутня фіксація розташування і самого заборонного знаку. Відсутність вказаних відомостей унеможливлює встановлення винуватості водія та породжують сумніви у її доведеності.

Окрім того, згідно ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Із дослідженого відеозапису вбачається, що працівником поліції розгляд справи фактично не проводився. Натомість, водію було роз`яснено його права вже після складання оскаржуваної постанови. Таким чином було порушено порядок розгляду справи.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Окрім того, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина її не доведена будь-якими доказами, притягнення її до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Разом із тим, варто звернути увагу позивача на те, що згідно правового висновку КАС ВС викладеного у постанові від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а, працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень не діють як самостійний суб`єкт владних повноважень, а тому не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями КУпАП.

Враховуючи викладене, у частині задоволенні позову до інспектора роти 2 БПП в Чернівецькій області Мельника Віталія Олександровича - необхідно відмовити.

Частиною 1, 5 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 1 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 454506 від 26.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України - закрити.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Заводська, 22) на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук