Справа № 440/7200/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7200/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2021 року ОСОБА_1 /надалі ОСОБА_1 , позивач/ звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних роки військової служби; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 5 повних календарних роки військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в наказі про його звільнення зазначено, що вислуга років у Збройних силах становить: 11 років 03 місяці 01 день. Оскільки вислуга років позивача за інформацією, наведеною відповідачем, становить понад 11 років, то умова про наявність вислуги 10 років і більше є дотриманою, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відповідач протиправно не нарахував і не виплатив таку допомогу позивачу. Відповідні обставини зумовили звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/7200/21; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 заперечення Військової частини НОМЕР_2 проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.
03.08.2021 до суду надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на позов, у якому представник відповідача зазначив, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Заперечення обґрунтовує тим, що у позивача під час звільнення з військової служби календарна вислуга років становить: 09 років 06 місяців 27 днів, менше десяти календарних років. Вважає, що підстави для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги, встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 та наказу Міністерства оборони України №260 від 26.06.2018 відсутні, оскільки така одноразова грошова допомога виплачується за наявності 10 років саме календарної служби. Водночас позивач має 05 років 10 місяців 17 днів календарної вислуги.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 клопотання відповідачів про залишення позову без розгляду залишено без задоволення.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджено витягом з наказу військової частини НОМЕР_2 від 13.04.2020 №106.
Зокрема, наказом військової частини НОМЕР_2 №106 від 13.04.2020 позивача виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення з 13.04.2020 з огляду на його звільнення. Вислуга у Збройних Силах України: календарна - 05 років 10 місяців 17 днів, пільгова 05 років 04 місяці 14 днів.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2021 № 917 за квітень 2020 року (до 13.04.2020) позивачу нараховано наступні види грошового забезпечення: оклад за військовим званням - 260,00 грн, посадовий оклад 1490,67 грн, надбавка за вислугу років 35% - 612,73 грн, надбавка за особливості проходження служби 65% - 1536,21 грн, премія 87% - 1296,88 грн, індексація грошового забезпечення 93,82 грн, компенсація невикористаної основної відпустки 13 діб 5196,49 грн, компенсація невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій (за 4 роки 56 діб) 22384,88 грн, винагорода за участь в АТО (13 днів) 7366,67 грн, одноразова грошова допомога на оздоровлення за 2020 рік 11991,90 грн. 28.04.2020 на картковий рахунок позивача було зараховано кошти в сумі 51636,65 грн.
Позивач вважає, що вислуга років становить в сумі календарної та пільгової вислуги понад 10 років, то умова про наявність вислуги 10 років і більше є дотриманою, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Оскільки відповідач протиправно не нарахував і не виплатив таку допомогу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З наказу Військової частини НОМЕР_2 №106 від 13.04.2020 позивача вбачається, що вислуга у Збройних Силах України: календарна - 05 років 10 місяців 17 днів, пільгова 05 років 04 місяці 14 днів, загальна вислуга 11 років 3 місяці 01 день.
Відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з пунктом 4 Постанови №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Пунктом 10 цієї постанови передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Суд встановив, що позивача звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.04.2020 № 106 (по особовому складу) відповідно до підпункту «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту).
Відповідно до пункту 2 розділу ХХХІІ наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 за № 745/32197 у разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм законодавства, вбачається, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Суд зазначає, що в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.04.2018 у справі №806/2104/17 та від 24.11.2020 №822/3008/17.
Суд погоджується з твердженням позивача про те, що оскільки вислуга років становить понад 11 років, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а відповідач протиправно не нарахував і не виплатив таку допомогу позивачу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Така поведінка відповідача порушує право позивача на отримання оплати праці у передбаченому чинним законодавством розмірі.
Вимоги в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням індексації грошового забезпечення, задоволенню не підлягають з огляду на наступне.
Оскільки наразі перерахунок одноразової грошової допомоги відповідачем не здійснено, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи права позивача у частині позовних вимог не порушені.
А оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, вищевказана позовна вимога не підлягає захисту судом і у її задоволенні слід відмовити у зв`язку з її передчасністю.
Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача частково.
Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення. Вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю суд враховує надані позивачем докази, особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.
У цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування заходів судового контролю, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.
З урахуванням наведеного, у задоволенні клопотання позивача про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт належить відмовити.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач від сплати судового збору звільнений, оскільки є учасником бойових дій.
Інші судові витрати у справі відсутні.
Отже, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова