Справа № 300/1561/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1561/21 пров. № А/857/11669/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Сеника Р.П., Шинкар Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року, ухвалене суддею Микитюком Р.В. у м. Ужгороді, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі № 300/1561/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо не проведення повного розрахунку при його звільненні (невиплату у день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій за 2019 рік);

2) стягнути з відповідача на користь позивача середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій) за період з 15.08.2019 року по день фактичної виплати заборгованості індексації грошового забезпечення 26.02.2021 рік, терміном 561 день із розрахунку 594,98 грн. в день у сумі 333 785,06 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 року № 44.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 (невиплату у день звільнення грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки із збереженням заробітної плати як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби).

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 16.11.2020 року по 26.02.2021 року у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, без урахування обов`язкових податків та зборів.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що, на думку відповідача, положення статей 116 та 117 Кодексу Законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2019 року № 176 ОСОБА_1 , звільненого за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас, з 15.08.2019 року, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , з усіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Івано-Франківського міського військового комісаріату. Вислуга років у Збройних Силах України станом на 15.08.2019 становить: календарна 25 років, пільгова - 25 років 08 місяців.

На виконання рішення судів по справі № 300/3226/20 та по справі № 300/2783/20, відповідач 26.02.2021 року виплатив позивачу грошову компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій в сумі 8591,55 грн. та індексацію грошового забезпечення в сумі 24105,90 грн.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на компенсацію середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та, з огляду на принцип співмірності, зменшив розмір компенсації до 4000 грн.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, військова служба.

За характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження і звільнення з публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до суду в порядку адміністративного судочинства визначені у статті 122 КАС України і частина п`ята цієї статті, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є спеціальною нормою щодо частини другої цієї статті з установленим у ній загальним строком у шість місяців, а відтак відсутні підстави для застосування у спірних правовідносинах частини другої статті 122 КАС України.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 26.05.2021 року по справі № 380/5093/20 розглядаючи спір про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Апеляційний суд встановив те, що остаточний розрахунок при звільненні з позивачем відповідач провів 26 лютого 2021 року.

Отже, 26 лютого 2021 року є днем, коли позивач дізнався, що остаточний розрахунок при звільненні з ним проведено, та днем, коли у позивача виникли підстави для звернення до суду із цим позовом.

Тобто, першим днем місячного строку для звернення до суду із цим позовом є 27 лютого 2021 року.

Із вказаним позовом позивач звернувся до суду 12 квітня 2021 року.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. КАС України строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку. Якщо закінчення строку, що визначається місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Отже, останнім днем строку звернення до суду із цим позовом є 27 березня 2021 року.

Наведене, на переконання апеляційного суду, свідчить про пропущення позивачем строку звернення до суду, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КАС України, із цим позовом.

За такого правового врегулювання, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною четвертою ст. 123 КАС України передбачено, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивач не просив поновити пропущений строк звернення до суду і в свою чергу не навів поважних причин його пропуску, суд першої інстанції помилково не залишив адміністративний позов без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи те, що апеляційним судом не встановлено поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду із вказаним позовом, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, а позовну заяву залишити без розгляду, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 319, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі № 300/1561/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. П. Сеник
Т. І. Шинкар
Повний текст постанови складений 06.09.2021 року