Справа № 320/5887/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року № 320/5887/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Київської митниці ДФС до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Київська митниця ДФС з позовом до Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постанова про відкриття провадження у справі прийнята з порушенням Закону України «Про виконавче провадження», а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14.11.2018.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідач при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2018 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/3890/18 за позовом ОСОБА_1 до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

У зв`язку з поданим клопотанням відповідача про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі питання про поновлення провадження у справі було призначено на 03.03.2020.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2020 поновлено провадження у справі.

Відповідачем 03.03.2020 подано до суд клопотання в якому останній просить суд подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

У зв`язку з поданим клопотанням та на підставі ст.205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2017 у справі №359/1716/17, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 01.06.2017, громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу з поверненням йому вилученої згідно протоколу про порушення митних правил валюти в розмірі 2030 євро та 3500 грн.

ОСОБА_1 в порядку визначеному законодавством звернувся до Київської митниці ДФС із заявами від 19.06.2017 та 22.06.2017 щодо повернення йому коштів.

Київською митницею ДФС листами від 30.06.2017 №5255/1/10-70-05- 47 та від 12.07.2017 №5616/1/10-70-61-8-113 було проінформовано ОСОБА_1 , що чинним законодавством України з питань державної митної справи передбачено такий порядок повернення йому грошових коштів, за якого має бути здійснене письмове декларування з наданням документів, що підтверджують можливість здійснення ним ввезення таких коштів на митну територію України, а саме документів, які підтверджують зняття такої готівки з рахунків у банках (фінансових установах), що відкриті саме на його ім`я.

Не погоджуючись із позицією митниці ОСОБА_1 звернувся до суду щодо захисту своїх прав.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22.09.2017, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.01.2018 у справі №802/1339/17-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці ДФС про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено.

Вінницьким окружним адміністративним судом було винесено додаткове рішення по справі №802/1339/17-а, яким встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення по цій справі (30 днів з моменту набрання судового рішення законної сили).

В подальшому ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із заявою про накладення штрафу на керівника Київської митниці ДФС за не виконання судового рішення.

Листами митниці №10164/2/10-70-61-47 від 19.12.2017, №334/2/10-70-05-47 від 16.01.2018, №439/1/10/70-10-В-4 від 22.01.2018 №440/1/10-70-10-В-6 від 22.01.2018, №496/1/10-70-10-В-9 від 23.01.2018, №764/2/10-70-05-47 від 02.02.2018, в яких митниця неодноразово інформувала ОСОБА_1 про готовність повернути йому грошові кошти після повідомлення ним точної дати прибуття до митниці.

Однак, 25.04.2018 Вінницьким апеляційним адміністративним судом було розглянуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15.03.2018 по справі №802/1339/17-а, щодо зобов`язання Київської митниці ДФС подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення про повернення вилучених у нього за протоколом про порушення митних правил №0052/125120103/17 від 29.01.2017 грошових коштів та накладення штрафу на керівника Київської митниці ДФС.

За наслідками апеляційного розгляду Вінницьким апеляційним адміністративним судом скасовано ухвалу суду першої інстанції від 15.03.2018 постановлено нове судове рішення яким накладено штраф на виконуючого обов`язки начальника Київської митниці ДФС ОСОБА_2 .

У зв`язку із набранням законної сили даним судовим рішенням, митниця листом від 27.04.2018 №3098/1/10/70-10-47 повідомила ОСОБА_1 про можливість прибуття до Київської митниці ДФС з метою отримання грошових коштів за протоколом про порушення митних правил №0052/125120103/17 від 29.01.2017.

Після особистого прибуття ОСОБА_1 , 03.05.2017 йому було видано грошові кошти, вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0052/125120103/17 року від 29.01.2017 року, а саме валюту в розмірі 2030 євро та 3500 гривень, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 03.05.2018 №№96.

Проте, до відповідача надійшла заява від ОСОБА_1 про примусове виконання постанови №802/1339/17-а від 25.04.2018 року виданої Вінницьким апеляційним адміністративним судом про стягнення з Керівника Київської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, половину з якого стягнути на користь ОСОБА_1 .

17.05.2018 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56417161, копії якої направлено сторонам виконавчого впровадження, за вихідним № 18616.

В подальшому, з наявних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що старшим державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київської області Прокопович Вікторією Володимирівною при примусовому виконанні виконавчого листа №802/1339/17-а від 25.04.2018 року, виданого Вінницьким апеляційним адміністративним судом про стягнення з Керівника Київської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, половину з якого стягнути на користь ОСОБА_1 , порушено вимоги ч. З, ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме; «виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку», про що винесено постанову про результати перевірки законності виконавчого провадження.

25.06.2018 року начальником відділу винесена постанова про скасування процесуального документу стягувачу, а саме «Постанови про відкриття виконавчого провадження № 56417161».

Державним виконавцем відділу 25.06.2018 на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» направлено стягувачу повідомлення про повернення документа стягувачу без прийняття до виконання, копію якого разом з виконавчим документом направлено стягувачу за вихідним № 25321.

03.08.2018 року до відділу надійшла заява від ОСОБА_1 про примусове виконання постанови №802/1339/17-а від 25.04.2018 року виданої Вінницьким апеляційним адміністративним судом про стягнення з Керівника Київської митниці Державної фіскальної служби ОСОБА_2 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, половину з якого стягнути на користь ОСОБА_1 .

До зазначеної заяви та самої постанови №802/1339/17-а від 25.04.2018 року виданої Вінницьким апеляційним адміністративним судом, ОСОБА_1 додав оскаржувану в даній апеляційній скарзі постанову видану Вінницьким апеляційним адміністративним судом № 802/1591/18-а від 12.07.2018 р.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року № 802/1591/18-а, визнано протиправною бездіяльність Бориспільского міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області щодо не розпочинання примусового виконання рішення на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.04.2018 року № 802/1339/17-а; визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Бориспільского міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Прокопович В.В. від 25.06.2018 року ВП № 56417161 про скасування процесуального документу; визнано протиправними дії Бориспільского міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області щодо складання повідомлення від 25.06.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Тому па підставі рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2018 року по справі № 802/1591/18-а відповідачем винесено постанову про скасування процесуального документа, а саме «Повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання» від 25.06.2018 року. Та винесено постанову «Про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 року».

З даною постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною та звернувся до суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підлягають примусовому виконанню виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом (пункти 1-2 частини першої статті 3 Закону № 1404).

В силу частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно пункту частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В силу частини 1 статті 5 Закону №1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 13 Закону №1404).

Зважаючи на заявлені позовні вимоги в контексті даної спірної ситуації, суд вважає за доцільне вказати, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (ст. 129-1 Конституції України).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною другою статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Суд зауважує, що на виконання рішення суду у справі №802/1591/18-а державним виконавцем 02.10.2018 винесено постанову ВП №56417161 про скасування документа "Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання" від 25.06.2018.

Тобто, за рішенням суду від 12.07.2018 правовідносини з виконання рішення ВААС від 25.04.2018 №802/1339/17-а повернулись до первинного стану, тобто в межі тієї форми правовідносин, які були обумовлені на початку їх виникнення, тобто на момент винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018 ВП №56417161.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Відповідно частини 1 статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Зважаючи на обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, визначений частиною другою статті 77 КАС України, суд наголошує, що відділом ДВС не наведено беззаперечних переконливих доводів та не надано доказів щодо відсутності технічної можливості в Автоматизованій системі виконавчого провадження щодо відновлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.05.2018. Тобто на підтвердження заявленої позиції відповідачем не надано відповідних доказів, зокрема Положення про Автоматизовану систему виконавчого провадження, її технічні і функціональні можливості, тощо.

Крім того, нормами Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено винесення/існування другої за рахунком постанови про відкриття виконавчого провадження у межах одного виконавчого провадження.

Відповідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У зв`язку з наведеним за умови встановленої під час розгляду справи протиправності постанови старшого державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Маркульчак В.В. про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2018 ВП №56417161, остання підлягає скасуванню у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України, за відсутності судових витрат понесених позивачем, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 73-78, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Бориспільського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 09.10.2018 про відкриття виконавчого провадження (реєстраційний номер ВП №56417161).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.