Справа № 440/2244/21
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/2244/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Клочка К.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Лисівської сільської ради визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,
12 березня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Лисівської сільської ради про:
- визнання незаконною бездіяльності Лисівської сільської ради щодо не надання відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 4 вересня 2020 року;
- зобов`язання Лисівську сільську раду надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 4 вересня 2020 року.
27 квітня 2021 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового про стягнення з Лисівської сільської ради витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Ухвалою суду від 7 травня 2021 року вказану заяву повернуто без розгляду у зв`язку невідповідністю її вимогам статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового про стягнення з Лисівської сільської ради витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного.
Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За приписами пунктів 1 та 3 частини першої та частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення та якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За правилами частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судові витрати позивача, які він сплатив у зв`язку із розглядом справи, судом не розподілялись з огляду на ненадання позивачем станом на 19 квітня 2021 року доказів на підтвердження їх остаточного розміру. Такі докази надані представником позивача 20.04.2021, тобто в межах строку, визначеного частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі №813/4989/17.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 18 вересня 2020 року б/н, додаткового договору від 14 квітня 2021 року, калькуляції-рахунку №1 від 14 квітня 2021 року, акту виконаних робіт від 14 квітня 2021 року, квитанції про сплату 5000,00 грн, меморіального ордеру №@2PL033766 від 14 квітня 2021 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 3 липня 2018 року серії ПТ №2247, ордеру про надання правничої (правової) допомоги.
Судом встановлено, що адвокатське бюро "Сергія Нелюби" (надалі Виконавець), в особі керуючого бюро Нелюби Сергія Анатолійовича, та фізична особа ОСОБА_1 , (надалі Замовник), уклали Договір про надання правничої допомоги від 18 вересня 2020 року.
Згідно з пунктами 1.1. та 1.2. додаткового договору на виконання умов Договору про надання правової (правничої) допомоги від 18 вересня 2020 року сторони погодили розмір та порядок сплати гонорару Виконавця за надання правової (правничої) допомоги, пов`язаної із розглядом справи №440/2244/21 Полтавським окружним адміністративним судом, який складає 5000,00 грн; за домовленістю сторін мінімальна одиниця часу, витрачена Виконавцем під час надання правової (правничої) допомоги Замовнику - 1 година. Сторони погодили підготовлений Виконавцем у калькуляції-рахунку №1 від 14 квітня 2021 року розрахунок вартості гонорару Виконавця (назва і вид робіт - використаний час - вартість): усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення її права на інформацію Лисівською сільською радою (щодо ненадання відповіді на запит від 4 вересня 2020 року) - 1 год - 1000,00 грн; складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження бездіяльності Лисівської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит від 4 версеня 2020 року (справа №440/2244/21) - 4 год - 4000,00 грн.
За домовленістю Сторін Замовник має сплатити погоджений гонорар Виконавцю за наданими виконавцем реквізитами протягом п`яти днів з дня підписання цього додаткового договору.
Актом виконаних робіт від 14 квітня 2021 року підтверджено надання виконавцем вищезазначених послуг замовнику.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Як вже встановлено судом, усне консультування ОСОБА_1 щодо порушення її права на інформацію Лисівською сільською радою (щодо ненадання відповіді на запит від 4 вересня 2020 року) - 1 год - 1000,00 грн; складання тексту позовної заяви в інтересах ОСОБА_1 про оскарження бездіяльності Лисівської сільської ради щодо ненадання відповіді на запит від 4 версеня 2020 року (справа №440/2244/21) - 4 год - 4000,00 грн, фактично відносяться до дій щодо складання позовної заяви у справі незначної складності, відтак їх зазначення як окремої послуги свідчить про номінальне надання останніх, як наслідок судом не приймаються.
З огляду на вищевикладене, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних робіт, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лисівської сільської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Отже, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Лисівської сільської ради судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Лисівської сільської ради визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 3 жовтня 2017 року.

Cуддя К.І. Клочко