Справа № 333/3808/21
Суддя: Варнавська Л. О.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3808/21
Провадження № 2-а/333/97/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Варнавської Л.О., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Драного Івана Віталійовича, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява від ОСОБА_1 відповідно до якої позивач просить суд скасувати постанову поліцейського патрульної поліції лейтенанта поліції Драного І.В. серії ЕАН № 4277616 від 29.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 травня 2021 року поліцейським роти №2 батальйону №2 УПП у Запорізькій області, лейтенантом поліції Драним Іваном Віталійовичем, було винесено постанову серія ЕАН № 4277616 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 о 11 годині 42 хвилин, рухаючись за кермом автомобіля на трасі М-18 на 290 км. перевищив встановлені обмеження руху більш ніж на 20 км./год., в населеному пункті, а саме рухався зі швидкістю 80 км./год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

29 травня 2021 року, ОСОБА_1 рухався в своєму транспортному засобі ЗАЗ SENS, державний номер НОМЕР_1 по трассі М-18, в потоці машин, де був зупинений працівником поліції. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 , представився та пояснив, що він був зупинений з причини перевищення швидкості руху, при допустимих 50 км./год. - рухався зі швидкістю 80 км./год. яке зафіксоване приладом Трукам. ОСОБА_2 запропонував пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Позивач передав вищевказані документи та пояснив, що рухався зі швидкістю саме 50 км./год. допустиму швидкість не перевищував, та що рухався в потоці автомобілів, які рухалися зі швидкістю яка перевищувала швидкість його автомобіля, та що прилад Трукам зафіксував швидкість зовсім іншого автомобіля. Після чого ОСОБА_2 не звертаючи уваги на його пояснення запропонував сплатити штраф у розмірі 340 гривень на місці через термінал, на що позивач не погодився, подав йому усне клопотання про надання йому правової допомоги. На що працівник поліції ОСОБА_2 заперечив, та пояснив, що розгляне справу на місці зупинки транспортного засобу та якщо йому потрібно, то він може самостійно викликати адвоката. ОСОБА_1 подав друге усне клопотання працівнику поліції ОСОБА_2 про переніс розгляду справи, так як він бажав скористатись правничою допомогою адвоката. Працівник поліції ОСОБА_2 відмовив йому у клопотанні про переніс розгляду справи, порушивши його конституційне право на захист. Після чого, відповідач направився з його документами до службового автомобіля, та через деякий час ОСОБА_2 повернувся до нього та запропонував розписатись у двох примірниках постанови про накладення адміністративного стягнення, один з яких передав йому.

Позивач наполягав на об`єктивному розгляді справи, на що інспектор заперечив та сказав, що якщо він незгоден з порушенням, то має право звернутись до суду та оскаржити його дії.

Таким чином, після зупинки транспортного засобу, висловлення необгрунтованих звинувачень, поліцейський Драний Іван Віталійович одразу виніс постанову, не розглянувши справу по суті. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи та свідки, та взагалі з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи. Зазначене лише підтверджує халатне ставлення відповідача до розгляду справи. Своїми діями, ОСОБА_2 грубо порушив вимоги ст.ст.278,279, та 280 КУпАП, а також право ОСОБА_1 на захист, яке закріплено як ст. 268 КУпАП, так ст.ст. 59, 63 Конституції України.

Посилаючись на вимоги ст. 284 КУпАП, ОСОБА_1 зазначає про те, у постанові, відсутні будь які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу (що є імперативною вимогою), якими здійснено фото або відеозапис. Таким чином в справі відсутні та не розглядались будь-які докази, які б могли підтвердити правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, посадова особа не могла оцінити за власним переконанням за відсутністю будь яких доказів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач був упереджений та порушив вимоги ст. 245 КУпАП, де зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

На підставі викладеного позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, просить суд її скасувати.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. (а.с.15, зворот)

16.08.2021 року до суду надійшов відзив представника управління патрульної поліції в Запорізькій області, в якому позов не визнали, посилаючись на те, що суб`єктом владних повноважень, який здійснював владні управлінські функції та був наділений сукупністю прав та обов`язків посадової особи, на законних підставах винесено постанову від 29.05.2021 р. серії ЕАН № 4277616. Також зазначають, що порушення Правил дорожнього руху, допущене позивачем зафіксовано інспектором поліції за допомогою приладу TruCAM, який відповідно до відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року № 16289/4135/02-19, відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювання.

Таким чином обставини, на які вказує Позивач, не виключають подію інкримінованого йому правопорушення та склад такого правопорушення у його діях.

До відзиву надано диск з відеозаписом та фотофіксацією адміністративного правопорушення.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши відеозапис, суд приходить до такого.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови ЕАН № 4277616 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 29.05.2021 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 гривень за те, що він 29.05.2021 року о 11 год. 42 хв. у м. Запоріжжі, а/д М18, 290 км, керуючи транспортним засобом рухався зі швидкістю 80 км/год, перевищивши встановлене обмеження швидкості більше як на 20 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості транспортного засобу TruCAM ТС000549 чим порушив п. 12.4. ПДР - Порушення швид. режиму в населених пунктах (дозвол. швид. не більше 50 км/год.) (а.с.11)

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

Диспозицією ст. 122 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р., у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно зі ст.7КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до встановлених процедур і довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами, зокрема перевищення швидкості більш як на 50 км/год.

Відповідно дост.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно дост.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно із ч. 4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу, зокрема у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Право позивача на оскарження рішення відповідача, який згідно змісту п.7 ст.4 КАС України є суб`єктом владних повноважень, уповноважений на прийняття рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, безпосередньо передбачено ст.287 КУпАП та визначено ст.ст. 5, 19, п.1 ч.1 ст.20, 286 КАС України.

Предметом спору в даній справі є з`ясування правомірності винесення відповідачем рішення по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, а саме правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, в тому числі, передбачене частиною 4 статті 122 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд дійшов висновку про те, що інспектором роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Драним Іваном Віталійовичем, рішення, яке оспорюється позивачем, прийнято на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Рішення прийнято з використанням повноваження з тою метою, з якою це повноваження надане зазначеному суб`єкту владних повноважень.

З приводу доводів позивача щодо недоведеності факту вчинення адміністративного правопорушення і порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій наданий відеозапис та фото фіксація, які здійснені сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № 000549.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано фотокартку та відеозапис із лазерного приладу TruCam LTI 20/20 №000549 від 29.05.2021, відеозаписи з портативного відеореєстратора поліцейського.

З вказаних матеріалів фото та відеофіксації випливає, що транспортний засіб марки ЗАЗ SENS, державний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 80 км/г, швидкість виміряна лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС000549.

Особа позивача, як водія транспортного засобу встановлена працівником поліції безпосередньо після зупинки транспортного засобу та пред`явлення ним документів.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі -ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Диспозицією ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Судом встановлено, що матеріали справи на підтвердження обставин вчинення правопорушення п. 12.4 Правил дорожнього руху не містять відомостей стосовно того, що в зоні фіксації вимірювачем TruCam LTІ 20/20 № ТС 000549 о 11 год. 742 хв. 29.05.2021 року по трассі М-18 швидкості руху транспортного засобу ЗАЗ SENS, державний номер НОМЕР_1 , були розміщені та діяли обмеження, передбачені дорожніми знаками: 5.45 "Населений пункт"; 5.46 "Кінець населеного пункта"; 5.70 «Фото, відеофіксування порушень».

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач в зоні дії дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 50 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку «населений пункт» це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000549.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію приладу TruCam LTІ 20/20 № ТС000549, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

Окрім того, судом враховано положення ст.40Закону України«Про Національну поліцію» №580-VIII зі змінами, якою встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні.

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис суд встановив, що на рухомий автомобіль марки ЗАЗ SENS, державний номер НОМЕР_1 , наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне дрибіжання приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля Trucam LTI20/20 з руки (рук).

Слід відзначити, що використання приладу TruCam способом з руки (рук) відповідачем не заперечується, та підтверджується у відзиві із посиланням на відповідь ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 р., що прилад TruCam відноситься до ручних вимірювачів.

Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Враховуючи вищевикладені положенняст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIIIпри проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в ручному режимі не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Крім того позивач посилається на порушення порядку розгляду адміністративної справи щодо нього під час винесення постанови. Перевіривши ці доводи позову, суд вважає їх слушними, виходячи з такого.

За приписами ч. 2 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 4 ст. 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто, законом передбачений певний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП встановлено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 виявив бажання скористатись правовою допомогою, про що заявив відповідачу відповідне клопотання. Однак, після того, як ОСОБА_1 не зміг додзвонитися адвокату, останній заявив клопотання про перенесення розгляду справи для здійснення свого права на правову допомогу. Проте інспектором клопотання відхилено, а розгляд справи продовжено.

На думку суду, такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчать про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Така ж позиція викладена у Постанові Вреховного суду №524/9827/16 від 18.02.2020 року.

Згідно ч. 1.ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно п.2 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Таким чином, в судовому засіданні відповідачем не доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений з виконанням вимог ст.ст. 279, 268, 280 КУпАП, що є підставою для скасування постанови серії ЕАН №4277616 від 29.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, через скасування рішення суб`єкта владних повноважень провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з положеннями статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір 454 грн., який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 10, 19, 77, 86, 90, 139, 251, 241-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти 2 батальйону 2 Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції Драного Івана Віталійовича, про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАН №4277616 від 29.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка прийнята інспектором 2 роти 2 батальйону лейтенантом поліції УПП в Запорізькій області Драним Іваном Віталійовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 340 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судовий збір у розмірі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення складено 07.09.2021 року.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська