Справа № 600/2077/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2077/21-а

Cуддя Чернівецького окружного адміністративного суду Брезіна Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Чернівецького міського голови Клічука Романа Васильовича про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким: визнати протиправним та скасувати розпорядження Чернівецького міського голови Клічука Р. № 505-к від 12.04.2021 р.; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради; зобов`язати Чернівецького міського голову Клічука Романа Васильовича видати розпорядження, яким призначити ОСОБА_1 на рівнозначну посаду в управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради в порядку переведення з відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради до управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради; зобов`язати Чернівецьку міську раду виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та понесені судові витрати.

В поданому до суду адміністративному позові позивач зазначає, що її було звільнено з посади начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради через ліквідацію даного структурного підрозділу відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, позивач зазначає, що функції відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради передані управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради. Позивач вважає, у спірних правовідносинах не відбулись зміни в організації виробництва і праці, зокрема, реорганізація або перепрофілювання підрозділу, а лише змінилась назва та категорія відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, що жодним чином не вплинуло на функціональні обов`язки, профіль діяльності та професійні вимоги працівників. Крім того, позивач зазначив, що ст. 40 КЗпП України регламентує ліквідацію юридичної особи, а не структурного підрозділу установи, а тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню. Також позивач вважає, що фактично відбулась реорганізація відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, а не ліквідація, а тому стверджує про незаконність звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Крім того позивач зазначила, що має переважне право на залишення на роботі або переведення, оскільки на момент звільнення мала на утриманні трьох малолітніх дітей.

Відповідач - Чернівецький міський голова ОСОБА_2 подав до суду відзив, в якому зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки звільнення позивача відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідач зазначає про неможливість переведення позивача на посаду начальника управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради, оскільки позивач не відповідає кваліфікаційним вимогам на вказану посаду. Також відповідач зазначає, що позивача було своєчасно попереджено про наступне вивільнення та запропоновано, рівнозначну займаної нею посади, посади адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради. Також відповідач вказав, що при звільненні працівника, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, а вже потім працівники, перелічені у ч.2 ст. 42 КЗпП України. Відповідач зазначає про скорочення всіх посад у відділі міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради та введено посади начальника, головного спеціаліста, старшого інспектора відділу комунікацій в управлінні комунікацій та завідувача сектору, головного спеціаліста в управлінні комунікацій, що підтверджує обставину зміни організації виробництва і праці окремих виконавчих органів міської ради, що супроводжувалась скороченням штату працівників. З вказаних підстав відповідач зазначає про законність та правомірність звільнення позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 14.05.2021 р. відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

Відповідач - Чернівецький міський голова подав до суду відзив, в якому заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.06.2021 р. відмовлено у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

30.11.2020 р. рішенням Чернівецької міської ради затверджено Положення про відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради. (а.с. 29-39).

Розпорядження Чернівецького міського голови від 01.18.2020 р. №1448-к призначено ОСОБА_1 на посаду начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради. (а.с. 40).

28.01.2021 р. рішенням Чернівецької міської ради №42 утворено, зокрема, з 06.04.2021 р. управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради. Ліквідовано з 05.04.2021 р. відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради. (а.с. 11-13).

Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 03.02.2021 р. попереджено позивача про наступне вивільнення 05.04.2021 р., у зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради. Також вказано, що до 30.03.2021 р. буде запропоновано позивачу, у разі наявності, вакантну посаду у Чернівецькій міській раді. (а.с. 9).

25.03.2021 р. рішенням Чернівецької міської ради №133 затверджено Положення про управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради. Вказаним рішенням визнано такими, що втратили чинність: Положення про відділ комп`ютерно-технічного забезпечення Чернівецької міської ради; Положення про відділ звернень громадян Чернівецької міської ради; п.1 рішення Чернівецької міської ради від №2505 «Про затвердження Положення про відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради». (а.с. 41-48).

31.03.2021 р. позивачу направлено позивачу листа із пропозицією обійняти вакантну посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради («Дозвільний центр»). (а.с. 57).

05.04.2021 р. розпорядження Чернівецького міського голови №392-к внесено зміни і доповнення в розподіл штатної чисельності виконавчих органів міської ради. (а.с. 52-56).

12.04.2021 р. Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради повторно направлено позивачу листа із пропозицією обійняти вакантну посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради («Дозвільний центр») з 13.04.2021 р. та встановлено строк для надання згоди/незгоди до 12:30 год 12.04.2021 року. (а.с. 10).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 12.04.2021 р. №505-к припинено службу в Чернівецькій міській раді ОСОБА_1 , звільнивши з посади начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради 12.04.2021 р., у зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради (п.1 ст. 40 КЗпП України).(а.с. 8).

Матеріали справи містять свідоцтва про народження дітей позивача: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14-16).

Також матеріали справи містять довідку про виплачену позивачу заробітну плату за лютий 2021 р. в сумі 16305 грн та за березень 2021 р. в сумі 15657 грн (.с. 28).

Крім того, матеріали справи містять листок непрацездатності позивача у період з 31.03.2021 р. по 05.04.2021 року. (а.с. 58).

Матеріали справи містять диплом позивача магістра з обліку і аудиту А№566464 від 23.02.2013 р. РН №43923525. (а.с. 61).

До матеріалів справи додано особову картку державного службовця ОСОБА_1 , де вказано, що позивач з 01.12.2009 р. по 31.12.2009 р. працювала прасувальником у ТОВ «Рікка», з 06.2018 р. по 03.2019 р. журналістом у ТОВ «МістоТБ», з 18.04.2019 р. по 10.04.2020 р. журналістом у ТОВ «Чернівецький промінь». (а.с. 62-63).

Матеріали справи містять положення про сектор зовнішніх зв`язків, про відділ звернень громадян, про відділ комп`ютерно-технічного забезпечення управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради, затверджений 06.04.2021 року. (а.с. 80-112).

Також матеріали справи містять: посадову інструкцію головного спеціаліста сектору зовнішніх зв`язків управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради; посадову інструкцію старшого інспектора відділу комунікацій управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради; заступника начальника та головного спеціаліста відділу комп`ютерно-технічного забезпечення управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування Чернівецької міської ради. (а.с. 113-139).

Позивачем додано до матеріалів справи докази перебування на керівній посаді в об`єднанні громадян, а саме в ГО «Колоритна Буковина», яку позивач очолює з 2016 року, диплом про вищу освіту НОМЕР_1 , копію трудової книжки ОСОБА_1 . (а.с. 145-150).

Матеріали справи містять довідку щодо дати призначень у відділ звернень міської ради та стаж служби в органах місцевого самоврядування станом на 06.04.2021 р. працівників ОСОБА_6 (дата призначення 23.10.2015 р., дата переведення у відділ звернень громадян 06.04.2021 р., стаж 31 р. 03 м. 10 д), ОСОБА_7 (дата призначення 19.08.2018 р., дата переведення у відділ звернень громадян 06.04.2021 р., стаж 04 р. 03 м. 22 д), ОСОБА_8 (дата призначення 08.08.2014 р., дата переведення у відділ звернень громадян 06.04.2021 р., стаж 09 р. 03 м. 06 д), ОСОБА_9 (дата призначення 01.04.2014 р., дата переведення у відділ звернень громадян 06.04.2021 р., стаж 02 р. 06 м. 19 д). Також додано листи щорічної оцінки вказаних працівників. (а.с. 65-79).

Мотивувальна частина

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України) та Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ (далі Закон №2493-ІІІ).

Згідно зі ст. 7 Закону №2493-ІІІ правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України.

Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

В силу приписів частини першої ст. 20 Закону №2493-ІІІ служба в органах місцевого самоврядування припиняється в тому числі і на загальних підставах, передбачених КЗпП України.

Згідно в п. 1 ч.1, ч. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстави, зазначеної у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Аналізуючи вищенаведені норми трудового законодавства, слід дійти висновку про те, що звільнення працівника за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України допускається лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, що 28.01.2021 р. рішенням Чернівецької міської ради №42, зокрема, з 06.04.2021 р. утворено управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради. Ліквідовано з 05.04.2021 р. відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, передавши їх функції управлінню комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради без зміни загальної чисельності штатних одиниць міської ради.

25.03.2021 р. рішенням Чернівецької міської ради №133 затверджено Положення про управління комунікацій, зовнішніх зв`язків та електронного урядування міської ради. Вказаним рішенням визнано такими, що втратили чинність: Положення про відділ комп`ютерно-технічного забезпечення Чернівецької міської ради; Положення про відділ звернень громадян Чернівецької міської ради; п.1 рішення Чернівецької міської ради від №2505 «Про затвердження Положення про відділ міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради».

05.04.2021 р. розпорядження Чернівецького міського голови №392-к внесено зміни і доповнення в розподіл штатної чисельності виконавчих органі міської ради. Зокрема, скорочено всі посади у відділі міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради та введено посади начальника, головного спеціаліста, старшого інспектора відділу комунікацій в управлінні комунікацій та завідувача сектору, головного спеціаліста в управлінні комунікацій.

Таким чином, судом встановлено, що посада яку займала позивач фактично була скорочена (ліквідована).

Слід зауважити, що Верховний Суд України у постановах від 04.03.2014 по справі №21-8а14, від 27.05.2014 по справі №21-108а14, від 28.10.2014 по справі №21-484а14 сформулював правову позицію, відповідно до якої ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 24.01.2018 року у справі № 806/608/16, згідно з якою юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Ліквідація є такою формою припинення юридичної особи, у результаті якої вона припиняє свою діяльність (справи і майно) без правонаступництва, тобто без переходу прав та обов`язків до інших осіб. Іншою формою припинення юридичної особи є передача всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам-правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу чи перетворення (ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України).

Юридична особа-правонаступник, до якої внаслідок приєднання перейшли майно, права та обов`язки припиненої юридичної особи, несе відповідальність за її зобов`язаннями в повному обсязі.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11.07.2012 року в справі № 6-65цс12, яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду (постанова від 18.09.2018 року у справі № 800/538/17), підставою для розірвання з працівником трудового договору у зв`язку з ліквідацією та реорганізацією підприємства, установи, організації за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України може бути ліквідація чи реорганізація саме підприємства, установи, організації як юридичної особи.

Суд наголошує, що ліквідація структурного підрозділу юридичної особи зі створенням чи без створення іншого структурного підрозділу не є ліквідацією або реорганізацією саме органу державної влади, а свідчить лише про зміну внутрішньої (організаційної) структури юридичної особи. На відміну від ліквідації чи реорганізації юридичної особи ця обставина може бути підставою для звільнення працівників цього структурного підрозділу згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України виключно з підстав скорочення чисельності або штату працівників у зв`язку з такими змінами, при умові дотримання вимог ч. 2 ст. 40, ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України.

Враховуючи наведене суд звертає увагу, що звільнення позивача могло вважатися законним лише за умови дотримання встановленої законом процедури. Водночас встановлення факту порушення відповідних процедурних гарантій є самостійною та достатньою підставою для кваліфікації звільнення як незаконного та поновлення особи на займаній посаді.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Тобто, однією з правових гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. При цьому власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Частиною другою статті 42 КЗпП України визначено перелік категорій працівників, яким надається перевага в залишення на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Так, для визначення рівня продуктивності праці та кваліфікації працівників, як це передбачено частиною першою статті 42 КЗпП України, роботодавець робить порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються такі обставини, як: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалої тимчасової непрацездатності, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Рівень кваліфікації визначається в залежності від освіти працівника та здобутих ним навичок під час виконання робіт за певною спеціальністю, а продуктивність праці вимірюється певними виробничими (службовими) показниками.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників.

Тобто, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці і лише за умови встановлення, що у всіх працівників є рівні умови продуктивності праці і кваліфікації, можна аналізувати, хто з них має переважне право на залишення на роботі згідно з частиною другою статті 42 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція зроблена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року справа №804/3325/17 та 27 лютого 2020 року справа №620/1941/19.

Судом встановлено, що відповідачем проведено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації позивача та працівників ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ), які працювали у відділі міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради та враховано, що вказані працівники мають більший стаж служби в органах місцевого самоврядування так і досвід роботи і на відмінно пройшли щорічну оцінку. Щорічна оцінка позивача не проводилась, оскільки вона працювала на службі в органах місцевого самоврядування менше одного року.

Таким чином, працівники, які працювали у ліквідованому відділі міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю Чернівецької міської ради мали переважне право перед позивачем на залишення на роботі. Вказаними обставинами спростовуються доводи позивача про переважне право на залишення на роботі з підстав п.2 ч.2 ст. 42 КЗпП України.

При цьому судом встановлено, що позивачу було запропоновано посаду адміністратора відділу з питань оформлення дозвільних документів міської ради (Дозвільний центр), однак позивач відмовився від вказаної посади, оскільки робоче місце знаходилось у с. Чорнівка, яке входить до Чернівецької територіальної громади, вважаючи, що вказана посада не є рівнозначною тій, якій вона займала до звільнення. З вказаних підстав суд вважає безпідставними зазначені доводи позивача, оскільки відповідачем було запропоновано позивачу, з урахуванням його освіти та досвіду роботи, вакантну посаду в межах Чернівецької територіальної громади, кваліфікаційні вимоги до якої відповідають рівню кваліфікації та освіти позивача.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю на час звільнення позивача вакансій, які б останній міг виконувати за кваліфікаційним рівнем, розпорядженням Чернівецького міського голови від 12.04.2021 р. №505-к правомірно припинено службу в Чернівецькій міській раді ОСОБА_1 , звільнивши з посади начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради 12.04.2021 р., у зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач не довів суду правомірність заявленого позову, в той час як відповідачем підтверджено правомірність припинення служби в Чернівецькій міській раді ОСОБА_1 , звільнивши з посади начальника відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради 12.04.2021 р., у зв`язку із ліквідацією відділу міжнародних відносин, інформації та зв`язків з громадськістю міської ради, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

З вказаних підставі суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Судові витрати

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У зв`язку із тим, що позивач не поніс таких витрат, питання судових витрат на користь відповідача не вирішується.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 250, 262 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 );

відповідачі: Чернівецький міський голова Клічук Роман Васильович (площа Центральна, 1, м. Чернівці, 58002), Чернівецька міська рада (площа Центральна, 1, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна