Справа № 200/8026/20-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
О К Р Е М А У Х В А Л А
07 вересня 2021 р. Справа №200/8026/20-а
Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 200/8026/20-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )
до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 )
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії
28 серпня 2021 року позивач звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою від 28 серпня 2021 року суд прийняв до розгляду заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 200/8026/20-а, зобов`язав Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) надати суду у строк до 6 вересня 2021 року належним чином засвідчені копії: письмові пояснення з приводу заяви позивача, докази виконання рішення суду у справі № 200/8026/20-а, зокрема, докази виконання рішення суду в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року, розрахунок індексації грошового забезпечення позивача за період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року із зазначенням базового місяця.
Відповідно до норм частин 4, 5 статті 383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Розглянувши подану позивачем по справі заяву та дослідивши матеріали адміністративної справи № 200/8026/20-а, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року - січень 2008 року, а в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 29 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року з урахуванням абзацу 4 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Рішенням від 23 жовтня 2020 року суд позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для адреса для листування: АДРЕСА_2 ) індексації грошового забезпечення за період його служби з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року, зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса для адреса для листування: АДРЕСА_2 ) індексацію його грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 29 січня 2017 року по 28 лютого 2018 року - січень 2008 року, а в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суд від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.
6 січня 2021 року судом було видано позивачу виконавчий лист по справі № 200/8026/20-а.
10 лютого 2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії направлені сторонам за вихідним 8956.
У зв`язку з тим, що до відділу не надано жодних документів, що підтверджують виконання рішення суду, щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 29 січня по 2 грудня 2019 року в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року, державним виконавцем було направлено подання до органів досудового розслідування направлено повідомлення вчинення кримінального правопорушення за невиконання рішення суду в порядку ч. 2 ст. 382 КК України. Ураховуючи вищевикладене, керуючись вимогами п. 11 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Отже, як вбачається з інформації Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відповідачем не виконано рішення суду в частині нарахування та виплати індексацію грошового забезпечення позивача за період проходження ним військової служби з 29 січня по 2 грудня 2019 року в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року.
Суд зазначає, що на виконання вимог ухвали суду від 28 серпня 2021 року відповідачем не надано суду жодних пояснень з приводу заяви позивача, жодних доказів виконання рішення суду в цій частині.
За приписами статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що стаття 383 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами застосування цієї статті є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.
Зазначеними доказами можуть виступати рішення, оформлені листом, протоколом, з яких убачається, що відповідач проігнорував висновки суду та (або) відмовився від виконання рішення суду повністю або частково.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 зазначив, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечено без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
За правилами частин першої - третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі частинами першою, другою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» Європейський суд з прав людини наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.
Отже, для цілей статті 6 Конвенції, стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».
З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових рішень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Таким чином, з урахуванням положень статті 129-1 Конституції України, дослідивши доводи позивача, суд зазначає, що відповідачем не дотримано норм чинного законодавства та висновків суду, викладених у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року, та як наслідок, суд констатує невиконання відповідачем рішення суду у повному обсязі.
На підставі викладеного, бездіяльність відповідача суперечить пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Приписи частин першої, другої статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
Узагальнюючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача у невиконанні рішення суду в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року, що дає підстави для задоволення заяви позивача та постановлення окремої ухвали у відповідності до вимог статті 383 та статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з цим, у заяві позивач просить суд встановити відповідачу місячний строк з дня отримання ухвали для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи.
З цього приводу суд вказує, що у процедурах визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень на виконання рішення суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутнє право суду встановлювати строки для надання відповіді про результати розгляду окремої ухвали та інформації про вжиті заходи, тому у задоволенні цієї вимоги необхідно відмовити позивачу.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача.
Керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
1. Заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 200/8026/20-а задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2020 року по справі №200/8026/20-а за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період проходження ним військової служби з 29 січня 2017 року по 2 грудня 2019 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 1 березня 2018 року по 2 грудня 2019 року - березень 2018 року.
3. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
4. Направити окрему ухвалу до Військовій частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
6. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи було здійснено в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд. Ухвала суду набирає законної сили у строк та в порядку передбаченому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.
7. Повний текст ухвали складений та підписаний 7 вересня 2021 року.
Суддя С.В. Смагар