Справа № 420/14497/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14497/20

Категорія: 112010200 Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 26.02.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області в особі начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Національної поліції (далі ГУНП) в Одеській області щодо відмови зарахувати час навчання позивача у Київському військовому ліцеї до вислуги років в календарному обчисленні та внести зміни до наказу начальника ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року №121 о/с;

- зобов`язати ГУНП в Одеській області провести перерахунок вислуги років позивача з урахуванням строку навчання позивача у Київському військовому ліцеї з 13 серпня 1996 року до 13 червня 1998 року до вислуги років у календарному обчисленні, вважаючи днем початку військової служби 13 серпня 1996 року;

- зобов`язати начальника ГУНП в Одеській області внести зміни до наказу начальника ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року №121о/с та вказати в ньому вислугу років на день звільнення в календарному обчисленні з урахуванням строку навчання позивача в Київському військовому ліцеї з 13 серпня 1996 року до 13 червня 1998 року.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у період з 13 серпня 1996 року до 13 червня 1998 року він навчався у Київському військовому ліцеї, а в подальшому проходив службу в органах Національної поліції та наказом начальника ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року №121о/с звільнений зі служби в запас, проте в наказі про звільнення не вірно зазначено вислугу років, оскільки не враховано час навчання позивача у Київському військовому ліцеї до вислуги років в календарному обчисленні. Позивач 11 червня 2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок вислуги років з урахуванням вимог п.4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 02 лютого 2018 року та внести відповідні зміни до наказу від 29 січня 2018 року №121о/с, проте, відповідача листом від 09 липня 2020 року протиправно відмовив у задоволенні вказаної заяви.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що навчання позивача у ліцеї не можна вважати навчанням у військовому навчальному закладі, а отже і проходження військової служби згідно з переліком її видів, що закріплений у ч.4 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі №420/14497/20 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області, ГУНП в Одеській області в особі начальника ГУНП в Одеській області про визнання протиправними дії щодо не врахування часу навчання та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неправомірно не застосував при вирішенні спору п.3 ч.1 ст. 24 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ в редакції від 25 березня 1992 року, що діяла до 31 липня 1999 року.

Зазначає увагу, що оскільки він навчався в Київському військовому ліцеї з 13 серпня 1996 року до 13 червня 1998 року, його вислуга на військовій службі вже складала 2 роки і 11 місяців.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказував про правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 13 серпня 1996 року до 13 червня 1998 року навчався у Київському військовому ліцеї, а в подальшому проходив службу в органах Національної поліції.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року № 121 о/с з ОСОБА_1 звільнений зі служби в запас за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 4).

Згідно вказаного наказу, вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні складає 10 років 03 місяці 15 днів.

Позивач 11 червня 2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок вислуги років з урахуванням вимог п.4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в редакції від 02 лютого 2018 року та внести відповідні зміни до наказу від 29 січня 2018 року №121 о/с (а.с. 5).

09 липня 2020 року (вих. №9/Н-918) ГУНП в Одеській області повідомлено позивача, що відповідно до ст. 78 розділу VII Закону України "Про Національну поліцію" не вбачається факту внесення змін до наказу ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року №121о/с в частині встановлення вислуги років на день звільнення у календарному обчисленні (а.с. 6).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що законом не передбачено обов`язку відображати у наказі про звільнення поліцейського зі служби показника вислуги років у цілях призначення пенсії.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 78 Закону України 2015 року "Про Національну поліцію".

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 78 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі Закон №580-VIII) стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони ( зі змінами, внесеними згідно із Законом №2509-VIII від 12 липня 2018 року, до вказаних змін - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих);

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року №393 прийнято постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (далі - Постанова №393).

Пунктом 2 Порядку №393 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у п."ж" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з п"а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Згідно з ч.2 ст. 17 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Обчислення стажу служби в поліції врегульовано ст. 78 Закону №580-VIII, частина друга цієї статті містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Відповідно до преамбули Постанови №393, остання прийнята, зокрема, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" (далі - Закон №2262-XII).

Статтею 17 Закону №2262-XII передбачено, що Порядок обчислення вислуги років для призначення пенсій відповідно до цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII.

Колегія суддів звертає увагу, що п.2 Постанови №393 (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з п."а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що п.2 Постанови №393 не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення вислуги років, оскільки Постанова №393 прийнята на виконання Закону №2262-XII та може бути застосована для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років. У свою чергу, при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч.2 ст. 78 Закону №580-VIII, якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.

При цьому делегування ч.4 ст. 78 Закону №580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч.2 ст. 78 Закону №580-VIII.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі №520/903/19, від 31 березня 2020 у справі №520/2067/19.

Отже, колегія суддів констатує, що відсутні підстави для зарахування часу навчання позивача у Київському військовому ліцеї до вислуги років в календарному обчисленні, відповідно, внесення змін до наказу начальника ГУНП в Одеській області від 29 січня 2018 року №121о/с.

У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин є необґрунтованими, вони лише зводяться до суб`єктивної переоцінки позивачем встановлених судами фактичних обставин справи та його власного бачення застосування норм чинного законодавства України. Безпідставність таких доводів встановлена під час апеляційного розгляду справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.