Справа № 520/14253/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

06 вересня 2021 р. справа № 520/14253/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незастосування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при розрахунку пенсії норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; 2) зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його пільгового (підземного) стажу періоди роботи з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р. та здійснити перерахунок позивачу призначеної пенсії відповідно до положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність з дати призначення пенсії, тобто з 11.11.2019 року та виплатити різницю в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно при розрахунку пенсії не застосовано норми ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», не визнавши при цьому пільговий стаж як підземний.

Відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області, з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що пільгову пенсію позивачу призначено на підставі рішення суду по справі №520/15602/2020, яким не зобов`язано зарахувати спірні періоди до пільгового стажу, у тому числі, із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Суд, вивчивши доводи позову і заперечень проти позову, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом установлено, що заявник, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах з 11.11.2019 року.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 року по справі №520/4065/2020 скасовано рішення відділу з питань призначення та перерахунку пенсії №165 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.11.2019 року щодо призначення пенсії за ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням висновків суду.

В подальшому, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2021 року по справі №520/15602/2020, що набрало законної сили 10.02.2021 року, скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 5026 від 06.10.2020 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.11.2019 року, дня звернення за призначенням пенсії.

Копією трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджені наступні періоди роботи та навчання позивача:

з 01.09.1982 по 05.01.1986 - проходив навчання в СПТУ електрослюсар;

з 10.01.1986 по 03.04.1988 - працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

з 04.04.1988 по 15.06.1988 - проходив курси УКК гірничого очисного забою;

з 16.06.1988 по 25.01.1990 - працював гірничим очисного забою 4 та 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 02.03.1990 по 31.09.1990 - працював гірничим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею;

з 12.11.1990 по 25.04.1998 - працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

з 19.12.2005 по 29.12.2011 - працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею;

з 30.12.2011 по 12.11.2013 - працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Вказані записи скріплені підписами та печатками підприємств, мають посилання на відповідні накази про призначення та звільнення з роботи, на підставі яких внесено записи у трудову книжку.

Також матеріли справи містять копії уточнюючих довідок про характер пільгової роботи від 12.01.2017 року №472, №473, №474, №475, №476, №479, довідки № 227 від 17.06.1999 року, якою підтверджено особливий характер роботи.

05.05.2021 року заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо перерахунку пенсії з моменту її призначення з 11.11.2019 року із застосуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Перерахунку пенсії за заявою заявника від 05.05.2021 року Управлінням вчинено не було.

Жодних рішень щодо проведення або відмову у проведенні перерахунку пенсії заявника за його заявою від 05.05.2021 року ані позивачем, ані відповідачем до матеріалів справи не надано.

В подальшому, заявник через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з адвокатським запитом №144 від 05.05.2021р. (вх. №18137/8 від 11.05.2021 року) стосовно призначення пенсії та застосування при призначенні пенсії статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 14.05.2021р. №2000-0222-8/65742 Управлінням надано інформацію про розмір призначеної пенсії та суми боргу за пенсією, у тому числі, надано розрахунок стажу.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що Управлінням було призначено пенсію заявнику за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 11.11.2019 року на виконання рішень Харківського окружного адміністративного суду від 28.04.2020 по справі №520/4065/2020 та від 04.12.2020 по справі №520/15602/2020; періоди роботи заявника з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р. не зараховані до його пільгового (підземного) стажу, оскільки довідки, що підтверджують пільговий стаж позивача, видані підприємством зареєстрованим на тимчасово окупованій території України, а тому не можуть бути прийняті в силу ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Також, відповідач посилається на те, що рішеннями суду по справам №520/4065/2020 та №520/15602/2020 не зобов`язано зарахувати спірні періоди саме до пільгового стажу, а також призначення пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Відповідачем зазначено, що страховий стаж заявника склав 33 років 11 місяців та 16 днів, з них на пільгових умовах за Списком №1 - 7 років 10 місяців 1 день.

Отже, пенсійним органом не враховано до пільгового (підземного) стажу заявника періоди роботи з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р. та відповідно не застосовано положення статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Не погодившись із відповідністю закону управлінського волевиявлення пенсійного органу з приводу призначення пенсії, заявник ініціював даний спір.

Перевіряючи відповідність закону вчиненої владним суб`єктом у спірних правовідносинах управлінської дії, суд зазначає наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 46 Конституції України проголошено право громадян на соціальний захист.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України від 05.11.1991р. №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як однопредметного та рівносильного акту права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Вирішуючи спір суд зауважує, що до 31.12.2003р. правовідносини з приводу призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та за Списком №2 були регламентовані лише ст.13 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про пенсійне забезпечення".

З 11.10.2017р. правовідносини з приводу призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та за Списком №2 були додатково до приписів названої норми (тобто ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення") урегульовані ще і ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.

Так, згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 названого закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається - працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, умови набуття права на призначення згаданих пенсій і за ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015р. №213-VIII, і за ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII були ідентичними, тобто уніфікованими.

Тому, загальними кваліфікуючими ознаками для призначення пенсії за підставою робота по Списку №1 є: 1) досягнення особою віку у 50 років; 2) наявність загального страхового стажу 25 і більше років у чоловіків та 20 і більше років у жінок; 3) наявність спеціального страхового стажу трудової діяльності на умовах Списку №1 - 10 років і більше у чоловіків та 7,5 років і більше у жінок; 4) зайнятість протягом повного робочого дня.

При цьому, обставини недостатності повного показника спеціального страхового стажу трудової діяльності на умовах Списку №1, але при перевищенні величини у 50% цього показника (тобто 5 і більше років для чоловіків та 3 роки 9 місяців і більше для жінок) зумовлюють у силу абз.4 п.1 ч.2 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливість застосування величини пенсійного віку, визначеного абз.1 ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Як указано в ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Таким чином, показник спеціального страхового стажу трудової діяльності на умовах Списку №1 може бути доданий до показника спеціального страхового стажу трудової діяльності на умовах Списку №2.

Однак, підстав для сумування інших розрахункових величин (параметрів), зокрема, і арифметичного значення зменшення загального показника цензу пенсійного віку, визначеного абз.1 ч.1 ст.26 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на сумарний показник одночасного зменшення пенсійного віку як на умовах призначення пенсії за Списком №1, так і на умовах призначення пенсії за Списком №2 закон не містить, позаяк у тексті ч.5 ст.114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йде мова виключно про взаємне зарахування періодів роботи.

Розглядаючи справу, суд зважає, що пенсійний орган визнав показник спеціального пільгового страхового стажу заявника за роботою по Списку №1 у 7 років 10 місяців 1 день.

До цього показника пенсійний орган не включив роботу заявника у періоди: з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р., з причин відсутності уточнюючих довідок, які б підтверджували пільговий стаж за Списком №1.

Водночас, до матеріалів справи додані копії уточнюючих довідок про характер пільгової роботи від 12.01.2017 року №472, №473, №474, №475, №476, №479, довідки № 227 від 17.06.1999 року, якою підтверджено особливий характер роботи.

Вказані довідки видані відокремленим підрозділу Шахтоуправління Ровеньківське ТОВ ДТЕК Ровенькиантрацит. Водночас, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ", код ЄДРПОУ - 37713861, є адреса: Україна, 93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, просп. Гвардійський, буд. 30/1, що є підконтрольною територією України.

За приписами ст.62 від 09.07.2003р. №1058-IV Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Правила ведення трудових книжок працівників були затверджені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників (затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110; далі за текстом Інструкція №58), а правила підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (затверджений постановою КМУ від 12.08.1993р. №637; далі за текстом Порядок №637).

Пунктом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з п. 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку № 637.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17 та від 09.07.2020р. по справі № 235/7688/16-а.

Водночас, записами трудової книжки заявника підтверджені спірні періоди роботи з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р.

При цьому, відповідачем не заперечується факт того, що спірні періоди роботи заявника відносяться до виробництв, робіт, професій, посад за Списком № 1, у тому числі, віднесення цих періодів до підземних робіт.

Відповідачем також не заперечується факт подання заявником до заяви про призначення пенсії відповідного пакету документів (копії) для призначення пенсії.

Крім того, з огляду на сформовані міжнародні стандарти захисту прав та інтересів громадян (так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН) суд доходить до переконання про те, що видані окупаційною владою документи повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів".

Окрім того, подібне за змістом правило було сформульовано і Європейським судом з прав людини у справах "Лоізіду проти Туречиини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де указано, що "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного; Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим; Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать"; у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Схожі за змістом правові позиції викладені і у постановах Верховного Суду від 24.07.2019р. по справі №423/1324/17, від 28.08.2018р. по справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018р. по справі №242/65/17.

Продовжуючи розв`язання спору, суд зазначає, що відповідно до ст.8 Закону України від 02.09.2008р. №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Суд повторює, що у спірних правовідносинах пенсійний орган визнав показник спеціального пільгового страхового стажу заявника за роботою по Списку №1 у 7 років 10 місяців 1 день і не включив до цього показника періоди роботи заявника: з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р.

З викладених вище міркувань вчинене пенсійним органом владне управлінське волевиявлення в частині не включення вказаних періодів роботи до пільгового стажу та не застосування при цьому ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" слід кваліфікувати у якості протиправного.

Згідно з п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п.2 ч.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

В свою чергу, владним суб`єктом правомірності дій щодо неврахування спірних періодів до пільгового стажу заявника та не застосування при розрахунку пенсії ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" не наведено та належних доказів вказаного не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, відмовивши у призначенні пенсії передчасно, що зумовлює визнати протиправним і скасувати вчинене адміністративним органом владного управлінського волевиявлення.

Разом з тим, враховуючи, що владним суб`єктом протиправно не враховано спірні періоди до пільгового стажу заявника та не застосовано положення ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а також відсутність рішень щодо перерахунку пенсії заявника, застосовуючи інститут виходу за межі позовних вимог, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність щодо не включення спірних періодів до пільгового (підземного) стажу та незастосування положень ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та обтяжити владного суб`єкта обов`язком розглянути заяву позивача від 05.05.2021 року з урахуванням висновків суду у даній справі.

З приписів ч. 1 ст. 2 КАС України слідує, що ті вимоги заявника, котрі заявлені наперед і стосуються можливих обставин майбутніх відносин, що виникнуть у подальшому (а саме: щодо виплати різниці в пенсії, яка склалася внаслідок перерахунку разом з поточною виплатою пенсії одним платежем) задоволенню не підлягають.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неврахування до пільгового (підземного) стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 01.09.1982 р. по 05.01.1986 р.; з 10.01.1986 р. по 03.04.1988 р.; з 16.06.1988 р. по 25.01.1990 р.; з 02.03.1990 р. по 31.09.1990 р.; з 12.11.1990 р. по 25.04.1998 р.; з 19.12.2005 р. по 29.12.2011 р.; з 30.12.2011 р. по 12.11.2013 р. та незастосування ОСОБА_1 при розрахунку пенсії норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області місцезнаходження: пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов, Харків, Харківська область, 61000, ) розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 05.05.2021 року, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2-й поверх, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 726,40 грн. (сімсот двадцять шість гривень 40 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя О.В.Старосєльцева