Справа № 400/2669/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 р. № 400/2669/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Ковальського Є.В., представника відповідача Мерзлікіна О.С. за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой", вул. Мала Морська, 108, офіс 200, м. Миколаїв, 54002,

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.01.2021 № 3, № 3,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТМАШСТРОЙ» (надалі Товариство або позивач) звернулось до суду з позовною заявою, що містить вимоги:

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № 3 від 20.01.2021, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (надалі Управління або відповідач);

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення № 3 від 20.01.2021, прийняте Управлінням.

В обґрунтування позову Товариство вказало, що, в порушення вимог Податкового кодексу України, посадові особи Управління провели перевірку за відсутності належного повідомлення платника податків, тому прийняті за результатами цієї перевірки рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

У відзиві (арк. 53-59) Управління доводи Товариства заперечило та, з посиланням на результати відстеження поштової кореспонденції, зазначило про те, що перевірку було розпочато і проведено законно. Крім того, у відзиві Управління навело доводи на підтвердження висновків перевірки (інформацію про конкретні податкові порушення), обґрунтованість яких Товариство не заперечило.

Правом подати відповідь на відзив, а також правом на участь представника в судовому засіданні Товариство не скористалось.

Представник Управління в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Як встановлено судом, 10.11.2020 керівник Управління видав наказ № 174, яким передбачалось проведення, на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з питання дотримання податкового законодавства в частині декларування заявленого від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2020 року. Наказом було визначено тривалість перевірки 5 робочих днів і день її початку 16.11.2020.

З 16.11.2020 по 20.11.2020 посадові особи Управління провели документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства, результати якої оформили атом від 27.11.2020 № 1785/14-29-07-03/33368160 (надалі Акт, акр. 21-32).

Згідно з Актом, Товариство порушило норми Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2019 року та за вересень 2020 року на загальну суму 972 602 грн та до завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2020 року на 738 453 грн.

20.01.2021, з посиланням на висновки Акта, Управління, на підставі підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 та абзаців першого, другого пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням № 3 збільшило суму грошового зобов`язання Товариства з податку на додану вартість на 1 215 752,50 грн (972 602 грн за податковими зобов`язаннями, 243 150,50 грн за штрафними санкціями), а також, на підставі пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, податковим повідомленням-рішенням № 3 зменшило розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 738 453 грн (арк. 33-35).

Суд встановив, що копію наказу, повідомлення від 10.11.2020 № 92/14-29-01-04-40 про проведення перевірки і листа від 10.11.2020 № 6694/10/14-29-07-03-10 про надання до 14 год 17.11.2020 документів і пояснень (арк. 72, 73-74) Управління направило на податкову адресу Товариства 10.11.2020, що підтверджується датою на конверті (арк. 17) і поданою відповідачем інформацією з сайту Укрпошти (надалі Витяг, арк. 76). Ці документи не були вручені адресату і, як зазначив відповідач у відзиві, були повернуті до Управління «… 27.11.2020 з відміткою пошти «По закінченню терміну зберігання» …».

На ст. 7 Акта зазначено про неподання Товариством документів і пояснень: «… станом на 20.11.2020 (останній день перевірки) ТОВ «ПРИВАТМАШСТРОЙ» запитувані документи, що стосуються предмета перевірки, не були надані, в зв`язку з чим складено акт від 20.11.2020 №87/14-29-14-07-03/33368160 про ненадання документів до перевірки, який зареєстровано у спеціальному журналі реєстрації актів …», а також про те, що під час проведення документальної перевірки було використано виключно наявну податкову інформацію з баз даних ДПС України.

При цьому, відомостей про те, коли саме, на думку посадових осіб контролюючого органу, платник податків був належним чином повідомлений про проведення перевірки, і коли, відповідно, у Товариства виник обов`язок з надання документів і пояснень, Акт не містить.

Як зазначив позивач (з посиланням, в тому числі, на інформацію, що викладена у листі Миколаївської дирекції АТ «УКРПОШТА» від 13.05.2021 № 22/06-239, арк. 91), проведення перевірки є незаконним, оскільки відповідне право Управління отримало лише 27.11.2020, при тому, що, згідно з наказом, перевірка мала розпочатись 16.11.2020, та, з урахуванням строку її проведення, мала закінчитись 20.11.2020.

Відповідач, на підтвердження дотримання вимог пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, послався на те, що у Витягу наявний запис від 16.11.2020 «Відправлення не вручене під час доставки: інші причини». Ця обставина, з урахуванням норм, викладених у пункті 42.4 статті 42 Податкового кодексу України, свідчить про правомірність перевірки.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено у пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладеного на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено, в тому числі, факт:

завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Встановлені за результатами перевірки порушення контролюючий орган зазначає в акті перевірки (пункт 86.1 статті 86 Податкового кодексу України).

Саме Акт є доказом встановлених під час перевірки порушень і підставою для прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, тому він має відповідати загальним вимогам до належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Згідно з частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У пункті 79.2 статті 79 Податкового кодексу України вказано, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За таких обставин, вирішення спору у цій справі залежить від встановлення того, чи було у відповідача право на проведення перевірки, тобто від того, чи діяли посадові особи Управління на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Податковим кодексом України. Від відповіді на це питання залежить висновок суду щодо допустимості Акта як доказу.

Відповідно до пунктів 42.1 і 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

В абзаці другому пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України вказано, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

У Витягу, як вказано вище, наявна інформація про те, що відправлення не вручене під час доставки 16.11.2020, а також зазначено про повернення за зворотною адресою 27.11.2020. Дата 16.11.2020 у Витягу відповідає даті, зазначеній поштовою службою в повідомленні про вручення, - 27.11.2020.

У пункті 42.5 статті 42 Податкового кодексу України йдеться про дату, зазначену поштовою службою в повідомленні про вручення, тому належним доказом у контексті частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України є саме повідомлення про вручення. За таких обставин суд визнав, що направлені Управлінням 10.11.2020 документи вважаються врученими Товариству 27.11.2020.

На підставі вищевикладеного суд встановив, що Акт не є допустимим доказом (у контексті частини першої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України) на підтвердження встановлення контролюючим органом порушень, тому прийняті на підставі Акта податкові повідомлення-рішення не відповідають зазначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати (сплачена Товариством сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, покладаються на відповідача.

Питання щодо витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає вирішенню шляхом винесення додаткового рішення.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" (вул. Мала Морська, 108, офіс 200, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код за ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.01.2021 № 3, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 20.01.2021 № 3, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код за ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" (вул. Мала Морська, 108, офіс 200, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код за ) судовий збір у сумі 22 700 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Дата складення повного судового рішення - 07.09.2021.

Суддя В.В. Птичкіна