Справа № 380/12163/21
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Сакалош В.М.,

секретар судового засідання Наум`як Х.О.,

за участю:

представник відповідача Кошевий А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (місцезнаходження: 79041, Львівська обл., місто Львів, вул. Героїв УПА 73, корпус 8, 5 поверх, ) щодо припинення виплати щомісячних грошових сум в разі часткової або повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.07.2015 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (місцезнаходження: 79041, Львівська обл., місто Львів, вул. Героїв УПА 73, корпус 8, 5 поверх, ) відновити нарахування та виплату щомісячні грошові суми в разі часткової або повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку ОСОБА_1 з 01.07.2015 року;

- рішення суду в частині стягнення заборгованості за один місяць допустити до негайного виконання.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебував на обліку в відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Горлівка Донецької області. У зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей у населеному пункті, де мешкав позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним фондом соціального страхування, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. З вересня 2014 року по червень 2015 року позивач знаходиться на обліку у Золочівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Страхові виплати позивачу не виплачуються з 01.07.2015 року. Оскільки позивачу не виплачувались страхові виплати він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 29 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що позивач перебував на обліку в Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Золочівському районі Львівської області, правонаступником якого - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, з вересня 2014 року по червень 2015 року. Оскільки позивач вибув за межі Золочівського району 28.04.2015 року, відповідачем правомірно було припинено здійснення щомісячних страхових виплат. Місцезнаходження позивача після 28.04.2015 року відповідачу невідоме.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав підстави відмови у задоволенні позовної заяви, наведені у відзиві. Позивач та представник позивача в судове засіданні не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань та інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 є потерпілим на виробництві та має право на отримання страхових виплат.

Позивач перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м.Горлівка Донецької області.

У зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок), у населеному пункті, де мешкав Позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним фондом соціального страхування, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття на облік та виплату страхових виплат до іншого територіального Фонду соціального страхування України.

З вересня 2014 року по червень 2015 року ОСОБА_1 знаходився на обліку у Золочівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області. Страхові виплати позивачу не виплачувались з 01.07.2015 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду з означеним позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року 1105-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві. Страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообов`язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров`я громадян у процесі їх трудової діяльності.

Абзацом 4 пункту 3 розділу ХІ Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що передача документів, що підтверджують право працівника на страхову виплату, інші соціальні послуги внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, а також розміри цієї виплати та послуг здійснюється підприємствами Фонду соціального страхування від нещасних випадків по акту. Форма акта, перелік документів, а також строк передачі встановлюються Фондом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Прикінцевих положень Закону України «Про страхові тарифи на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» Фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку.

Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжуютьотримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпіломустрахувальником, зараховуються Фондом у рахунок його страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом в подальшому відбуваються відповідні розрахунки. Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.20.2014 року №1706-VII.

Згідно ст.1 цього Закону, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

За правилами п.3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції (далі - Порядок №20; в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Водночас суд враховує, що 28.12.2018 року вказаний Порядок втратив чинність.

Судом встановлено, що позивач звертався до Управління виконавчої дирекції Фонду Донецької області, що підтверджується долученою до матеріалів справи відповіддю від 01.07.2021 року за № 01-19/555.

З матеріалів справи встановлено, що згідно даних Єдиної інформаційно - аналітичної системи Фонду соціального страхування страхування України з вересня 2014 року по червень 2015 року позивач як внутрішньо переміщена особа отримували страхові виплати у Золочівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області.

В січні 2015 року позивачу здійснено перерахунок страхових виплат з 01.03.2014 та нараховано доплату за період з 01.03.2014 по 31.12.2014.

В березні 2015 року виплачена заборгованість за період з червня 2014 року по серпень 2014 року.

З 01.07.2015 здійснення страхових виплат Вам було припинено у зв`язку зі зміною місця проживання.

В період з 01.07.2015 по теперішній час місцезнаходження позивача було невідомо, заходи для своєчасного отримання щомісячних страхових виплат не вживались. Для отримання страхових виплат до відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області або інших управлінь позивач не звертався.

Судом встановлено, що 28.04.2015 року ОСОБА_1 вибув за межі Золочівського району та його місцезнаходження станом на сьогоднішній день невідоме.

Пунктом 3.1 Розділу Ш Порядку № 27 передбачено, що для продовження раніше призначених страхових виплат внутрішньо переміщена особа подає до органу Фонду заяву, копію довідки про взяття на облік, внутрішньо переміщеної особи, рішення Комісії, копію паспорта або документа, що посвідчує особу та копію реєстраційного номера облікової картки, тощо. Копії документів засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів документів. Потерпілий на виробництві надає справу про страхові виплати, на підставі якої були призначені страхові виплати (за наявності).

Такий самий механізм продовження страхових виплат діє для осіб, які отримували страхові виплати в робочих органах Фонду, що знаходилися на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження або на тимчасово окупованих територіях Донецької, а постійно проживають на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу.

Згідно з пунктом 3.8. Розділу ПІ Порядку № 27 суми страхових виплат, які не виплачені за минулий період виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Отже, для продовження страхових виплат, як внутрішньо переміщеній особі. Позивачу необхідно особисто звернутися до відділення Управління із заявою та переліком документів, відповідно до Порядку № 27.

Як встановлено судом, позивач особисто не звертався до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Львівській області, місцезнаходження позивача невідоме, тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити та судовий збір ним не сплачувався, такий не підлягає стягненню.

Керуючись статтями 72-77, 90, 94, 139, 242-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Сакалош