Справа № 826/14579/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

06 вересня 2021 року справа №826/14579/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Київметробуд» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Київметробуд»)
доГоловного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві);
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 червня 2018 року № та №
У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у зв`язку з тим, що відповідач порушив процедуру розгляду скарги на висновки акта перевірки; відповідач протиправно включив до складу податкових зобов`язань ПАТ «Київметробуд» суми, які не вважаються узгодженими у зв`язку з їх оскарженням; відповідно до розрахунку податкових зобов`язань відповідач протиправно відніс кошти на погашення податкових зобов`язань по деклараціям, які позивач сплатив у рахунок погашення податкової заборгованості, розстроченої ухвалами суду. Крім того, відповідач порушив 1095 денний строк проведення перевірки; відповідач протиправно вказує про порушення ПАТ «Київметробуд» умов розстрочення податкового боргу, оскільки позивач добросовісно виконує покладені на нього зобов`язання.

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі; відкрив провадження в адміністративній справі №826/14579/18 за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначив про безпідставність позовних вимог, оскільки під час перевірки встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та, як наслідок, застосовано штрафні санкції оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Позивач подав додаткові пояснення, в яких зазначив, що камеральна перевірка проведена з порушенням строків, а тому є незаконною, акт перевірки не відповідає встановленій формі; зазначені в акті перевірки строки прострочення позивачем сплати податкових зобов`язань не відповідають дійсності. Крім того, рішенням ДФС України від 10 серпня 2018 року №26205/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № скасовано в частині.

Позивач подав відповідь на відзив, де зазначив, що відповідач формально склав відзив, не навівши жодних спростувань викладених позивачем доводів та наданих доказів.

Ухвалою від 10 червня 2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва за клопотанням позивача призначив економічну експертизу, проведення якої доручив судовому експерту Товариства з обмеженою відповідальністю «Бюро інвентаризації оцінки та експертизи» Гавриш Галині Олександрівні та зупинив провадження до одержання Окружним адміністративним судом міста Києва результатів експертизи.

Ухвалою від 12 лютого 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва поновив провадження у справі №826/14597/18 та призначив підготовче засідання.

Ухвалою від 18 травня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва за клопотанням Головного управління ДФС у м. Києві замінив відповідача його правонаступником - ГУ ДПС у м. Києві.

Ухвалою від 03 серпня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив адміністративну справу №826/14579/18 до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 25 січня 2021 року суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 04 червня 2018 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного пунктом 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 30, 30, 30, 30, 30, 29, 29, 29, 28, 28, 27, 27, 27, 26, 26, 25, 25, 25, 24, 22, 16, 11, 11, 9 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 15 056 657,20 грн. ПАТ «Київметробуд» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 1 505 665,72 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 04 червня 2018 року № за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного пунктом 57.1, 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, та на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку від 9, 20, 31 до 605 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 58 670 820,40 грн. ПАТ «Київметробуд» зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 11 734 164,08 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта від 15 травня 2018 року №5548/26-15-12-13-20 про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ПАТ «Київметробуд» (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (таблиця 1), визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідальність за що передбачена пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, а саме: відповідно до рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (стаття 100 Податкового кодексу України), податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2014 року №001013/22-08, податкових декларацій з податку на додану вартість від 20 жовтня 2014 року, 22 грудня 2014 року, 20 квітня 2015 року, 20 травня 2015 року, 22 червня 2015 року, 20 липня 2015 року, 20 серпня 2015 року, 21 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 20 січня 2016 року, 19 серпня 2016 року, рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (наказ ДПА України від 07 грудня 2010 року №927) від 21 вересня 2017 року №826/18765/15, податкових декларацій з податку на додану вартість від 20 вересня 2016 року, від 20 жовтня 2016 року, від 22 травня 2017 року, 20 червня 2017 року, 20 липня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 20 жовтня 2017 року, 20 листопада 2017 року.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці першому пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У свою чергу пункт 49.18 статті 49 Податкового кодексу України визначає, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема:

календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

календарному року для платників податку на прибуток (у тому числі платників частини чистого прибутку (доходу)), для податкової декларації (у тому числі розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку), яка розраховується наростаючим підсумком за рік, - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошовим зобов`язанням платника податків є не лише сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання, а й сума штрафної (фінансової) санкції, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положеннями пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

А у випадку оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачає, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до пункту 31.1 та 31.3 статті 31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк

При цьому, у силу положень норм статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.

Зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки чи розстрочки.

Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов`язку.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави вважати, що у платника податків виникає обов`язок сплати узгоджених податків та зборів у визначені положеннями Податкового кодексу України строки, зокрема у випадку зміни строків їх сплати.

Відповідно до статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм права свідчить, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим, а відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Саме за несвоєчасну сплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання, такий притягується до відповідальності у вигляді штрафу у розмірах визначених Податковим кодексом України.

Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі №826/11872/16, від 26 березня 2020 року у справі №825/1700/18.

З акта перевірки та доданих до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень розрахунків вбачається, що позивач порушив граничні строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначених відповідно до рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (стаття 100 Податкового кодексу України), податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2014 року №001013/22-08, податкових декларацій з податку на додану вартість від 20 жовтня 2014 року, 22 грудня 2014 року, 20 квітня 2015 року, 20 травня 2015 року, 22 червня 2015 року, 20 липня 2015 року, 20 серпня 2015 року, 21 вересня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 20 січня 2016 року, 19 серпня 2016 року, податкових декларацій з податку на додану вартість від 20 вересня 2016 року, від 20 жовтня 2016 року, від 22 травня 2017 року, 20 червня 2017 року, 20 липня 2017 року, 21 серпня 2017 року, 20 вересня 2017 року, 20 жовтня 2017 року, 20 листопада 2017 року та рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (наказ ДПА України від 07 грудня 2010 року №927) від 21 вересня 2017 року №826/18765/15.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідач, на якого покладено обов`язок доказування в адміністративному процесі, не надав суду жодних пояснень та доказів, якими б підтверджувався факт несвоєчасної сплати позивачем самостійно визначених податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до зазначених вище податкових декларації з податку на додану вартість, несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання, яке розстрочене ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року №826/18765/15, а також несвоєчасної сплати грошового зобов`язання по податку на додану вартість відповідно до рішення ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу (стаття 100 Податкового кодексу України), податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2014 року №001013/22-08.

Зокрема у справі відсутні докази щодо наявності у ПАТ «Київметробуд» станом до моменту виникнення спірних відносин узгодженого грошового зобов`язання, яке б погашалося відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України шляхом зарахування сплачених позивачем грошових зобов`язань в межах спірних відносин на погашення податкового боргу з черговістю його виникнення.

Позивач, у свою чергу, долучив до матеріалів справи копію довідки про відсутність заборгованості станом на 17 травня 2018 року, копії платіжних доручень зі сплати розстроченої суми податкового боргу за ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року №826/18765/15.

Ненадання відповідачем жодних доказів, якими б підтверджувались порядок та правомірність зарахування контролюючим органом коштів, які сплачувалися позивачем на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2017 року №826/18765/15 відповідно до положень статті 87 Податкового кодексу України в рахунок погашення податкового боргу ПАТ «Київметробуд» не з податку на додану вартість, унеможливлює дослідження та встановлення судом факту своєчасної чи несвоєчасної сплати позивачем самостійно визначених грошових зобов`язань в межах спірних відносин.

Крім того, суд зазначає, що з акта перевірки також неможливо встановити, які саме податкові зобов`язання з податку на додану вартість несвоєчасно сплачено позивачем за наслідками проведеної перевірки.

Ненадання доказів на підтвердження виявлених порушень унеможливлює встановити порушення позивачем граничних строків сплати податкового зобов`язання в податку на додану вартість.

В частині доводів ПАТ «Київметробуд» про порушення порядку оформлення результатів перевірки суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Відповідно до пунктів 86.2, 86.7 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач, не погоджуючись із висновками акта перевірки, подав заперечення від 21 травня 2018 року №233, в яких зазначив про намір взяти участь при розгляді заперечень.

Однак, матеріали справи не містять жодних пояснень та доказів, якими б підтверджувалося виконання відповідачем вимог пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України шляхом повідомлення позивача про місце і час проведення розгляду заперечень на акт перевірки, чим, на думку суду, порушено право позивача на участь у прийнятті рішення, право подати свої заперечення та/або додаткові документи під час розгляду заперечень на акт перевірки.

З огляду на викладене суд вважає висновки акта перевірки про порушення ПАТ «Київметробуд» граничних строків сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість помилковими та такими, що не підтверджуються належними доказами.

Суд при вирішенні спору враховує, що рішенням ДФС України від 10 серпня 2018 року №26205/6/99-99-11-03-01-25 за наслідками розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № скасовано зазначене податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафу поза межами строків, визначених пунктом 114.1 статті 114, 102 Податкового кодексу України.

За приписами пункту 60.1, 60.4 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі.

У випадку зменшення нарахованої суми грошового зобов`язання податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня надходження до платника податків податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги, які містять зменшену суму грошового зобов`язання або податкового боргу.

Як встановив суд, податкове повідомлення-рішення на зменшену суму грошового зобов`язання відповідачем не приймалось та позивачу не надсилалося, тому оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення від 04 червня 2018 року № не вважається відкликаним.

Крім того, суд звертає увагу, що у податковому повідомленні-рішенні ГУ ДФС у м. Києві від 04 червня 2018 року № застосовано штраф у розмірі 20% зокрема за затримку на 9 та 20 календарних днів сплати грошового зобов`язання, що суперечить положенням пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Суд також звертає увагу, що у висновку експерта №11/1-80 судово-економічної експертизи у справі №826/14579/18 від 31 січня 2020 року зазначено про ненадання відповідачем для проведення судово-економічної експертизи документів, вказаних в акті перевірки, зокрема розрахунків та даних про виникнення заборгованостей. У зв`язку із ненаданням необхідних документів у повному обсязі судовий експерт дійшов висновку про неможливість підтвердити висновки акта перевірки про порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, передбачених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та про порушення строків сплати розстроченої суми грошового зобов`язання, передбачені статтею 100 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 04 червня 2018 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ «Київметробуд» підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за подання адміністративного позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 24 425,99 грн., про що свідчать платіжні доручення від 04 вересня 2018 року №1035 та від 05 вересня 2018 року №1040.

Разом із тим, виходячи із розміру майнових вимог та норм Закону України «Про судовий збір» станом на день відкриття провадження у справі, позивач мав сплатити судовий збір у сумі 198 597,45 грн.

Ухвалою від 02 жовтня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва відстрочив позивачу сплату судового збору 174 171,46 грн. (198 597,45 грн. - 24 425,99 грн.) до ухвалення судового рішення у справі.

Проте, згідно з частиною другою статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки станом на день ухвалення позивач не сплатив судовий збір, з урахуванням сплати 24 425,99 грн. судового збору за подання адміністративного позову, до Державного бюджету належить стягнути решту судового збору у розмірі 174 171,46 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

У свою чергу сплачену позивачем суму судового збору у розмірі 24 425,99 грн. належить присудити за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 133, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Київметробуд» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 04 червня 2018 року № та №.

3. Стягнути на користь Державного бюджету України судовий збір за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 174 171,46 грн. (сто сімдесят чотири тисячі сто сімдесят одна гривня сорок шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

4. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Київметробуд» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 24 425,99 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста двадцять п`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Публічне акціонерне товариство «Київметробуд» (01601, м. Київ, вул. Прорізна, буд. 8; ідентифікаційний код 01387432);

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; ідентифікаційний код 43141267).

Суддя В.А. Кузьменко