Справа № 200/5873/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р. Справа№200/5873/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Крилової М.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява представника позивачів Жуковської М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо не прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) за заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618, поданої 03.07.2020;

- зобов`язання прийняти рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (намісцевості) за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618 власникам земельних часток (паїв) за поданою ними заявою від 03.07.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно не приймає рішення про виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618 власникам земельних часток (паїв) за їх заявою від 03.07.2020р.

Разом з позовною заявою позивачами було надано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позов не було подано.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства

України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень

відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року у задоволенні заяви

Жуковської Марини Володимирівни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29 червня 2021 року о 13 год. 30 хв.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року

відкладено підготовче засідання до 14 год. 00 хв. 20 липня 2021 року.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого

провадження у справі №200/5873/21-а на тридцять днів, відкладено підготовче

засідання до 14 год. 00 хв. 10 серпня 2021 року, витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено о 15 год. 30 хв. 06 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/5873/21-а. Призначено адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Удаченської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, до судового розгляду по суті о 15 год. 30 хв. 06 вересня 2021 року.

Сторони явку своїх предсавтників не забезпечили, докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи наявні в матеріалах справи.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач-1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Красноармійським МВУ УМВС України в Донецькій області 17 липня 1998 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2020 року № 235/193/20 вирішено, зокрема: «...Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на: .... Земельну частку (пай) розміром 6,0 умовних кадастрових гектари, який перебуває в колективній власності КСП «Дружба» Покровського (до перейменування Красноармійського) району Донецької області.»

Відповідно до інформації, яка наявна в Єдиному Державної реєстрі судових рішень, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26 березня 2020 року № 235/193/20 набрало законної сили 28.04.2020 року.

Позивач-2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянка України, зареєстрована за адресою: Донецька область, с. Новосергіївка, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області 20 серпня 1999 року.

На підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН №0117702 ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 6.90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі свідоцтва про право на спадщину ННТ 750419 № 178 і ННТ 750420 №181 від 16.04.2019р.

Позивач-3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, зареєстрований за адресою: Донецька область, с. Муравка, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Красноармійським РВ УМВС України в Донецькій області 20 квітня 2001 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 січня 2018 року № 235/6396/17 вирішено, зокрема: «...Визнати за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , право на земельну частку (пай) площею 6,00 умовних кадастрових гектара, яка перебуває в колективній власності КСП «Дружба» Покровського району Донецької області, в розмірі У частки за кожним..»

Відповідно до інформації, яка наявну в Єдиному Державної реєстрі судових рішень, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від від 04 січня 2018 року № 235/6396/17 набрало законної сили 06.02.2018 року.

03.07.2020 року позивачі звернулись до голови Удачненської селищної ради із заявою про виділення земельної частки паю в натурі (на місцевості) та просили виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в розмірі 6,00 га, та ОСОБА_6 і ОСОБА_3 в розмірі 3,00 га кожному, за рахунок земельної ділянки не витребуваного пайового фонду КСП «Дружба» з кадастровим номером :07:000:0618 та надати дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних ділянок для подальшого передання у власність.

Рішенням Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 03.08.2020р. № УІІ/56-4 вирішено надати ОСОБА_1 , дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області у розмірі земельного паю КСП «Дружба».

Рішенням Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 03.08.2020р. № УІІ/56-3 вирішено надати ОСОБА_8 , дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області у розмірі земельного паю КСП «Дружба».

Рішенням Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 03.08.2020р. № УІІ/56-1 вирішено надати ОСОБА_3 , дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області у розмірі У земельного паю КСП «Дружба».

На підставі рішень Удачненської селищної ради, позивачами було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) КСП «Дружба» на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області. Докази розроблення технічної документації щодо кожного з позивачів наявні в матеріалах справи.

Рішенням відповідача від 19.03.2021 № VIII/7-1 на підставі висновків постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, агропромислового комплексу, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та комунальної власності скасовано рішення сесії Удачненської селищної ради від 03.08.2020 року № УІІ/56-1, № УІІ/56-3, № УІІ/56-4.

Висновком про скасування рішень Удачненської селищної ради було зазначено, що земельна ділянка загальною площею 18,5 га, кадастровий номер :07:0618 розташовано за межами населених пунктів та не відноситься до категорії земель не витребуваного пайового фонду та відповідно до ст.. 122 Земельного кодексу, станом на 03.08.2020 року землями за межами населених пунктів розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

З приводу додержання строку звернення до суду.

Згідно частини 1 та 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно матеріалів справи, рішення відповідача про скасування попереднього рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було прийнято 19.03.2021 року, позивач звернувся до суду 12.05.2021 року, а відтак строк звернення позивача до суду не є пропущеним.

Перевіривши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першої статті 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Пунктами 8, 16, 17 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу.

Громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) врегульовано Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 №899-IV (далі по тексту Закон України №899-IV).

Відповідно до статті 1 Закону україни №899-IV право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Пунктом 21 розділу X "Перехідних положень" Земельного кодексу України передбачено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Відповідно до статті 3 Закону України №899-IV (зі змінами, внесеними згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 №2498-VІІІ, які набули чинності з 01.01.2019) підставами для виділеним земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Статтею 5 Закону України №899-IV, зокрема, врегульовано повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а саме, сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Крім того, Законом України №899-IV врегульовано процедуру виділення земельних часток (паїв) та перелік органів, до повноважень яких відноситься виділення останніх.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України №899-IV документація із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) включає: проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 9 Закону України №899-IV передбачено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України №899-IV встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з частинами другою та четвертою статті 13 Закону України №899-IV невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122 затверджено Порядок організації робіт та методика розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Цей Порядок визначає процедуру розподілу земельних ділянок, що підлягають паюванню, між власниками земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв, далі по тексту - Порядок №122).

Пунктами 2, 3 Порядку №122 передбачено, що організація робіт з розподілу земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), здійснюється відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок згідно з проектом.

У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою рішення щодо внесення змін до проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до пункту 11 Порядку №122 сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація протягом п`яти днів після ознайомлення громадськості з результатами розподілу вживає заходів до остаточного його погодження згідно з поданими заявами і затверджує протокол зборів з урахуванням внесених змін, а також доручає територіальному органу Держкомзему разом із землевпорядною організацією забезпечити організацію робіт з установлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки (на підставі відповідних договорів).

Статтею 19 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України "Про землеустрій" землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі: б) встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою, у тому числі визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; в) надання, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

Згідно зі статтею 22 Закону України "Про землеустрій" землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Видами документації із землеустрою є, зокрема: ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Згідно зі статтею 49-1 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються з метою формування земельних ділянок сільськогосподарських угідь, що підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв), а також земельних ділянок, що передаються з колективної у комунальну власність.

У разі необхідності в проектах землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) здійснюється перерахунок розміру в умовних кадастрових гектарах та вартості земельної частки (паю).

Проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв).

Статтею 50 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Згідно зі статтею 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Як вже було зазначено вище, на підставі розглянутої заяви, відповідачем прийнято рішення про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних ділянок. В подальшому позивачами було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірі земельної частки (паю) КСП «Дружба» на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області.

Разом з цим, рішенням відповідача від 19.03.2021 № VIII/7-1 скасовано рішення сесії Удачненської селищної ради від 03.08.2020 року № УІІ/56-1, № УІІ/56-3, № УІІ/56-4 з підстав знаходження земельної ділянки загальною площею 18,5 га, кадастровий номер :07:000:0618 за межами населених пунктів, а тому, згідно позиції відповідача, така земельна ділянка не відноситься до категорії земель не витребуваного пайового фонду та відповідно до ст. 122 Земельного кодексу, станом на 03.08.2020 року землями за межами населених пунктів розпоряджається Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області.

Проте суд зауважує, докази про знаходження земельної ділянки загальною площею 18,5 га, кадастровий номер :07:0618 за межами населених пунктів в матеріалах справи відсутні. Відомостями про земельну ділянку за кадастровим номером :07:000:0618 підтверджується факт права власності на земельну ділянку саме Удачненською селищною радою Покровського району Донецької області. Крім того, представником позивачів було надано документи, які підтверджують право саме у відповідача розпоряджатися земельною ділянкою за кадастровим номером :07:000:0618, оскільки дана земельна ділянка була передана на підставі договору оренди землі від 28.12.2018 до ФОП ОСОБА_9 , яким в свою чергу визначено, що земельну ділянку за кадастровим номером :07:000:0618 належить до не витребуваного пайового фонду КСП «Дружба» на території Удачненської селищної ради.

Таким чином позиція відповідача з приводу відсутності права розпоряджатися земельною ділянкою за кадастровим номером :07:000:0618 не підтверджується матеріалами справи. Також суд повторно звертає увагу, що відповідач має право надати відзив в якому спростувати позовні вимоги, проте такого відзиву до матеріалів справи надано не було.

Таким чином, неприйняття рішення про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі з підстав, визначених у рішенні відповідача від 19.03.2021 № VIII/7-1, порушує конституційне право позивачів на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Удачненської селищної ради щодо прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) суд зазначає наступне.

Згідно зі змісту Рекомендації №К(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України. Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві (див. рішення у справі Веуеіег V. Паїу [ОС], N 33202, п. 100, ЄСПЛ 2000-1). Питання, яке має бути розглянуто, стосується того, наскільки обставини справи, що розглядається в цілому, давали заявникові право на майновий інтерес, захищений статтею 1 Першого протоколу.

Враховуючи вимоги діючого законодавства позивачі мали достатньо підстав для сподівання на прийняття відповідачем у встановлені строки відповідного рішення.

Не прийняття рішення за результатами надання всіх необхідних документів, орган місцевого самоврядування, втручається у право власності заявника. Неналежний розгляд заяви позивача у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Позивачі, як добросовісні громадяни та члени територіальної громади не мають перебувати під надмірним для нього тягарем.

Згідно ст.1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів 2, 4, 7, 11 до Конвенції» ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, Україна визнала джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковим для правозастосування органами правосуддя.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Ьеіаз V. Сгоагіа), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (РіпсоVа апй Ріпе V. їйе Сгесй КериЬІіс), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Оазйі V. Сгоагіа), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Тгдо V. Сгоаїіа), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Удачненська селищна рада, зволікаючи із своєчасним прийняттям відповідного рішення порушує вимоги земельного законодавства.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, затвердити проект землеустрою, або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Назап апй Сйашй V. ВиІдагіа»

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись зазначеним, з метою належного та повного захисту прав позивачів, суд вважає за належне вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 19.03.2021 № VIII/7-1 на підставі висновків постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, агропромислового комплексу, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та комунальної власності, яким скасовано рішення сесії Удачненської селищної ради від 03.08.2020 року № УІІ/56-1, № УІІ/56-3, № УІІ/56-4.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на

користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про

виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до квитанцій № 56336, №56280, №56190 від 12.05.2021р. позивачами було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. з кожного.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір у розмірі підлягає стягненню на користь позивачів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області щодо не прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) за заявою про виділення земельної частки (паю) в натурі за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618, поданої 03 липня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Скасувати рішення Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області від 19.03.2021 № VIII/7-1 на підставі висновків постійної комісії селищної ради з питань земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, агропромислового комплексу, архітектури, містобудування, житлово-комунального господарства та комунальної власності, яким скасовано рішення сесії Удачненської селищної ради від 03.08.2020 року № УІІ/56-1, № УІІ/56-3, № УІІ/56-4.

Зобов`язати Удачненську селищну раду Покровського району Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, смт. Удачне, вул. Залізнична, буд. 53; ) прийняти рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0618 власникам земельних часток (паїв) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за поданою ними заявою від 03 липня 2020 року.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, смт. Удачне, вул. Залізнична, буд. 53; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.,00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, смт. Удачне, вул. Залізнична, буд. 53; ) ОСОБА_2 (місце реєстрації: Донецька область, Покровський район, с. Новосергіївка; РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.,00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, смт. Удачне, вул. Залізнична, буд. 53; ) на користь ОСОБА_3 (місце реєстрації: Донецька область, Покровський район, с. Муравка; РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.,00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова