Справа № 560/1249/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/1249/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Козачок І.С.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

06 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Міністерства оборони України (відповідача), про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок призначеної на виконання рішення суду одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності (внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії) виходячи із розміру грошового забезпечення станом на 02.04.2013.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 12.04.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позивач отримав право на призначення одноразової грошової допомоги з 02.04.2013, а тому її призначення та виплата повинні здійснюватись відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 , а не відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що на виконання постанови Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.01.2018 у справі № 679/1080/17, що набрала законної сили, позивачу призначено та виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи, розмір якої обчислений виходячи із розміру грошового забезпечення позивача станом на день звільнення (27.03.1997).

Вважає, що моментом з якого військовослужбовець набуває права на отримання одноразової грошової допомоги є дата настання інвалідності, незалежно від часу та місця звільнення з військової служби, тому розмір одноразової допомоги повинен розраховуватись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на час встановлення інвалідності у 2013 році.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у 1997 році був звільнений з військової служби в запас за станом здоров`я.

Згідно протоколу Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 195 від 04.04.2013 у колишнього військовослужбовця, захворювання ОСОБА_1 "гіпертонічна хвороба перша стадія" пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Хмельницькою обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу з 02.04.2013 року довічно встановлено третю групу інвалідності, інвалідність настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0153707 від 08.04.2013 року.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25.01.2018 р. у справі №679/1080/17, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.05.2018, Міністерство оборони України зобов`язано призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язку військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499.

На виконання цієї постанови Міністерством оборони України призначено, нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності в розмірі 3900 грн. 15 к. Одноразова грошова допомога нарахована виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного у довідці Львівського обласного військового комісаріату від 20.06.2018 № хв-48767 (посадовий оклад - 75,0 грн., оклад за військовим званням - 32,0 грн. відсоткова надбавка за вислугу років (35%) - 37,45 грн.)

Не погоджуючись з розміром виплаченої допомоги, позивач звернувся до Міністерства оборони України з письмовою заявою про проведення перерахунку суми допомоги виходячи з розміру грошового забезпечення за аналогічною посадою станом на день встановлення третьої групи інвалідності.

Згідно інформації викладеної в листі від 28.02.2020 №0290/М-315/232 відповідач повідомив, що грошове забезпечення для призначення допомоги визначається для звільнених з військової служби станом на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років. Оскільки позивача звільнено в 1997 році, розмір одноразової грошової допомоги визначений виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби (довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.06.2018 № хв-48767)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-XII, в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції станом на час існування спірних правовідносин) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності (...) військовослужбовців (...) під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до частини 9 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 (в редакції, що діяла на період спірних правовідносин) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 499 (далі Порядок №499)

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №499 одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження. Грошове забезпечення визначається: для військовослужбовців, які перебувають на кадровій військовій службі або проходять військову службу за контрактом, - за останньою посадою, яку вони займали на день втрати працездатності, а для звільнених з військової служби - на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення (абзац 5 п.п. 4 пункту 2 Порядку №499 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2011 N 815)

Як вірно зазначено судом першої інстанції, у постанові від 25.01.2018 у справі №679/1080/17 Нетішинський міський суд Хмельницької області дійшов висновку, що позивач отримав право на призначення одноразової грошової допомоги з 02.04.2013, а тому її призначення та виплата повинні здійснюватись відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі-Порядок №499), а не відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975. Отже, підлягають застосуванню норми Закону №2011-XII та Порядку № 499.

Разом з тим, вищевказаним Порядком передбачено, що при обчисленні одноразової грошової допомоги грошове забезпечення визначається для осіб, звільнених з військової служби - на день звільнення, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Абзацом 7 п.п. 2 пункту 2 Порядку №499 (у редакції станом на дату встановлення ІІІ групи інвалідності позивачу) визначено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, зокрема, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі, зокрема, 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам ІII групи.

Зокрема, пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Натомість, відповідно до п. 2 цього Порядку особам, які до набрання ним чинності мають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема яким допомога не була призначена, вона призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Таким чином, станом на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (Закон № 2011-ХІІ у редакції, чинній з 01 січня 2007 року до 01 січня 2014 року та Порядок № 499)

Також слід зазначити, що Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, ч. 8 ст. 16-3 Закону №2011-XII набрала чинності 01 січня 2014 року, а тому на спірні правовідносини не розповсюджується. Вказана позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №320/247/15-а, від 17.01.2020 у справі № 816/541/16-а щодо аналогічних правовідносин.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що протокол комісії Міністерства оборони України у частині визначення ОСОБА_1 розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності є правомірним. При цьому, відмовляючи у проведенні перерахунку грошової допомоги позивачу виходячи з розміру грошового забезпечення станом на 02.04.2013, відповідач не вийшов за межі повноважень та не допустив протиправних дій.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.