Справа № 480/3975/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2021 року Справа №480/3975/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації (далі відповідач, УСЗН Шосткинської РДА), в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та видачі ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, відповідного посвідчення - "Посвідчення члена сім`ї загиблого";
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, відповідне посвідчення - "Посвідчення члена сім`ї загиблого".
Позовні вимоги мотивовані тим, позивач звернувся до відповідача із заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни на підставі статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення. За результатом розгляду вказаного звернення відповідач зазначив, що відсутні підстави для встановлення дружинам померлих ліквідаторів на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивач вважає висновки відповідача протиправним, такими, що порушують діюче законодавство України та його конституційні права, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Крім того, зазначив, що соціальний захист членів сім`ї померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюваннями, отриманими під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зазначає, що на даний час позивач має посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1.
Відповідач вважає позовні позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб.
Суд, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Між позивачем та громадянином ОСОБА_2 укладено шлюб 24.07.1982 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.01.2015, ОСОБА_2 помер, про що 16.01.2015 складено відповідний актовий запис №2.
В протоколі засідання Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 19.03.2015 №946 зазначено, що на засіданні Центральної міжвідомчої експертної комісії встановлено, що «Захворювання та підстава смерті, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС».
ОСОБА_2 був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, та був інвалідом 3 групи, про що видано Суською обласною державною адміністрацією 31.10.2014 посвідчення серії НОМЕР_2 (категорія1) та Управлінням соціального захисту населення Ямпільської РДА посвідчення серії НОМЕР_3 , що ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.
12.03.2021 позивач звернулася до відповідача із заявою, яка зареєстрована за №1047/01 від 12.03.2021, в які просила встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, відповідне посвідчення - "Посвідчення члена сім`ї загиблого".
Листом від 18.03.2021 за № 01-24/1740 відповідач надав відповідь на заяву позивача від 13.03.2021 щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, в якій зазначив, що відсутні підстави для встановлення дружинам померлих ліквідаторів на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .
Позивач не погодився із такою відмовою у наданні відповідного статусу та видачі посвідчення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Спірним питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни відповідно до статті 10 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачі посвідчення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне..
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно зі статтею 2 зазначеного Закону законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.
Статтею 4 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.
З огляду на зазначені правові норми обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи та не оскаржується відповідачем померлий чоловік позивача мав статус інваліда війни третьої групи та на нього поширювалась дія Закону № 3551-XII. Зазначене підтверджується матеріалами справи, зокрема відповіданими посвідченнями учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1 та посвідченням, що померлий чоловік позивача був інвалідом 3 групи та який мав пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, копією архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, копією військового квитка.
Як підтверджується матеріалами справи , зв`язок смерті (захворювання, що спричинило смерть) ОСОБА_2 із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС підтверджено відповідним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України , про що відчить відповідний витяг з протоколу № 946 від 19.03.2015.
Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що померлий чоловік позивача мав пільги для ветеранів війни-інвалідів війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відтак відповідно до статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» належить до інвалідів війни, а згідно статті 4 Закону № 3551-XII - до ветеранів війни.
Статтею 10 Закону № 3551-XII визначені особи, на яких поширюється чинність цього Закону, зокрема, такими є сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
До членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать:
- утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія;
- один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні;
- діти, які не мають (і не мали) своїх сімей;
- діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття;
- діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти;
Отже, до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Абзацом 2 пункту 7 зазначеного Положення встановлено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , , який належить до ветеранів війни, є особою, на яку в порядку статті 10 Закону № 3551-XII поширюється його чинність. Отже, позивач має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.
Стосовно посилання позивача про відсутність документів, доданих до заяви, суд зазначає, що в даному випадку, у листі від 18.03.2021 відповідач зазначив про дослідження документів, що стосуються підстав, пов`язаних із смертю ОСОБА_2 , що також долучено позивачем до матеріалів справи, відповідач посилається на такі докази. Крім того, у листі від 18.03.2021 відповідач не зазначає про відсутність будь-яких документів, необхідних для розгляду заяви чи витребовує у позивача додаткові документи, а відмовляє позивачу по суті заяви.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі воєнізованого формування, тобто під час виконання обов`язків військової служби, підтверджується, що помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.
Разом із тим не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до п.1 ст.10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та видачі ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, відповідного посвідчення - "Посвідчення члена сім`ї загиблого", враховуючи те, що заява позивача була розглянута, але відповідачем не задоволена та відмовлено у такі заяві з підстав, з якими позивач не погоджується та є предметом розгляду даної справи.
Таким чином суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації, оформлену листом № 01-24/1740 від 18.03.2021, у встановленні позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни та видачу «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.
Судом на підставі наданих матеріалів справи позивача встановлено, що для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого та надання відповідного посвідчення наявні всі підстави, виконані всі умови, визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Суд також зазначає, що відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями, оскільки вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.
В даному випадку, у відповідності до ст.9 КАС України суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу «Посвідчення член сім`ї загиблого», з урахуванням висновків суду по даній справі.
Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору та позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації, оформлену листом № 01-24/1740 від 18.03.2021, у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу «Посвідчення член сім`ї загиблого».
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації (м.Шостка, вул..Свободи,49,і.к. 03198089) повторно розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_6 ) від 12.03.2021 про встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видачу «Посвідчення члена сім`ї загиблого», з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Шосткинської районної державної адміністрації (м.Шостка, вул..Свободи,49,і.к. 03198089) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_6 ) суму судового збору в розмірі 908 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 08.09.2021

Суддя С.М. Гелета