Справа № 200/3855/20-а
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року Справа № 200/3855/20-а
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, -
До Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у розмірі 283320,01 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання та судовий збір.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.07.2020 року справу № 200/3855/20-а передано на розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому навчальному закладі задоволено. Стягнето з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 283320,01 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 по справі № 200/3855/20-а скасовано, а справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 200/3855/20-а розподілено головуючому судді Луніній О. С.

Позов мотивовано тим, що позивач проходив навчання та військову (публічну) службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 26.08.2015 по 23.11.2017 на посаді курсанта. Контракт про проходження військової служби (навчання) укладено з відповідачем 26.08.2015 року. 23.11.2017 року контракт достроково розірваний. Після розриву контракту у відповідача виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання. Відповідач ознайомився із загальним розрахунком № 797 від 01.12.2017 року та зобов`язався відшкодувати добровільно кошти не пізніше п`ятнадцяти діб з дати видання наказу про відрахування. Однак, добровільне відшкодування витрат на користь університету не відбувається, що обумовило позивача звернутись до суду з цим позовом.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №200/3855/20-а та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі направлено ОСОБА_1 та отримана ним 24.07.2021 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доказів на спростування доводів позовної заяви не надав.

Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.08.2015 року між Харківським національним університетом Повітряних Сил імені ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.

За умовами п. 1 контракту курсант молодший сержант ОСОБА_1 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання), і добровільно бере на себе зобов`язання:

проходити військову службу (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба;

протягом строку контракту відповідно до вимог, визначених законодавством, що регулюють порядок проходження військової служби, та цим контрактом;

мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями, необхідними для майбутньої військової служби на посаді офіцера;

сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки, добре володіти довіреною військовою технікою (озброєнням), уміло керувати особовим складом;

продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання;

відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Контракт підписано особисто ОСОБА_1 26.08.2015 року.

22 листопада 2017 року чинність контракту припинено у зв`язку з відмовою від проходження військової служби на посаді офіцерського складу після закінчення навчання.

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба № 265 від 22.11.2017 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , відраховано від подальшого навчання у зв`язку з розірванням контракту, через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу та відповідно до пункту 36 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» припинено чинність дії контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу достроково, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, з 23 листопада 2017 року. У тримати суму 283320,01 грн. за період навчання в університеті, відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964.

Із загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 797 від 01.12.2017 року на загальну суму 283320,01 грн. відповідач ознайомлений 23.11.2017 року.

Також відповідач особистим підписом підтвердив зобов`язання добровільно відшкодувати витрати на його утримання в університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування.

Оскільки відповідачем кошти добровільно не повернуто, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби. (далі - Закон № 2232-XII)

За правилами ч. 3 та 5 ст. 25 Закону № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань; з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів «д», «е», «є», «з», «и» пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначено Порядком «Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок № 964).

Згідно з п. 3, 4 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно із пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

За змістом пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Приписами пункту 2.1.5 Порядку розрахунку витрат встановлено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

Відповідно до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Наявною в матеріалах справи копією Довідки-розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 від 01 грудня 2017 року № 797 підтверджено, що фактичні витрати, пов`язані з утриманням складаються з:

- грошового забезпечення у розмірі 250625,99 грн.;

- продовольчого забезпечення у розмірі 26573,46 грн.;

- медичного забезпечення у розмірі 51,44 грн.;

- оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв у розмірі 6069,12 грн.

Загальна заборгованість відповідача з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в університеті, яка розрахована позивачем складає 283320,01 грн.

Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, за визначений період навчання відшкодовують фактично отримане грошове забезпечення (підпункт 2.1.1.1 Порядку розрахунку витрат).

Для курсантів, які підпадають під дію пункту 6 Порядку № 964, до розрахунку береться різниця між грошовим забезпеченням, фактично отриманим курсантом за відповідний період навчання, та витратами на виплату посадового окладу за відповідною посадою військовослужбовця строкової військової служби за цей самий період (підпункт 2.1.1.2 Порядку розрахунку витрат).

Згідно із пунктом 3 Порядку розрахунку витрат відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

Перелік власних надходжень бюджетних установ Міноборони наведено у Додатку до «Положення про облік та використання коштів спеціального фонду державного бюджету в Міністерстві оборони України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 03.08.2016 № 400.

Відповідно до пункту 1.1.1 вказаного Переліку, надходження від плати за послуги, що надаються бюджетним установам згідно з їх основною діяльністю, а саме: відшкодовані курсантами та особами офіцерського складу витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також звільнення з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу - є власними надходженнями бюджетних установ Міноборони.

Із системного аналізу вище вказаних положень вбачається, що грошове забезпечення військовослужбовця, за своїм змістом, є винагородою за державну службу особливого характеру, і виплата грошового забезпечення є мінімальною державною гарантією в оплаті праці (професійної діяльності), гарантією соціального захисту військовослужбовця.

Водночас, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260).

При цьому пунктом 13 Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення, виплачене в розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, які діяли на дату виплати, поверненню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з колишнього курсанта витрат, пов`язаних із утриманням під час навчання, як особі, яка перебувала на публічній службі, у частині відшкодування сум грошового забезпечення у розмірі 250 625,99 грн., оскільки суми грошового забезпечення військовослужбовця не визначені законом такими, що включаються у витрати, пов`язані із утриманням військовослужбовця у вищому навчальному закладі.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як свідчать встановлені обставини справи, грошове забезпечення у розмірі 250625,99 грн. було виплачено відповідачу за відсутності недобросовісності з боку останнього або рахункової помилки з боку позивача та фактично було єдиним засобом до існування відповідача, з огляду на відсутність в неї будь-яких інших доходів, що з огляду на приписи ст. 1215 Цивільного кодексу України, зумовлює відсутність у відповідача обов`язку по поверненню позивачу наведеної суми.

Відповідну правову позицію підтримав і Верховний Суд, що викладена в постанові від 11.02.2019 року у справі № 617/640/16-ц, що враховується судом, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Разом з тим, відповідач ознайомлений з розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі та зобов`язався добровільно відшкодувати кошти.

Водночас, з 19 березня 2015 року позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 .

Отже, на час відрахування з вищого навчального закладу відповідач вже мав статус учасника бойових дій.

За умовами ч. 8 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» державна цільова підтримка для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти надається у вигляді:

повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів;

пільгових довгострокових кредитів для здобуття освіти;

соціальної стипендії;

безоплатного забезпечення підручниками;

безоплатного доступу до мережі Інтернет, систем баз даних в закладах освіти;

безоплатного проживання в гуртожитку;

інших заходів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач наполягає на виконанні умов контракту та надання зобов`язання щодо виплати нарахованої суми витрат, пов`язаних з його утриманням в університеті.

Натомість, суд вважає пріоритетними у цій справі приписи Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», якими передбачено повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів для учасників бойових дій.

З огляду на викладені обставини, враховуючи статус позивача, як учасника бойових дій та пільги зазначеній категорії громадян у вигляді повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна