Справа № 380/1790/20
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

06 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 380/1790/20

адміністративне провадження № К/9901/31293/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Тацій Л.В., Шарапи В.М.,

перевірив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Святибор»

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року (суддя Клименко О.М.) та

постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року (колегія у складі суддів Качмара В.Я., Затолочного В.С., Курильця А.Р.)

у справі № 380/1790/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Святибор»

до Головного управління Держпраці у Львівській області

про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення штрафу.

УСТАНОВИВ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Святибор» (далі - ТОВ «Святибор»; позивач) звернулося до суду із позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - ГУ Держпраці у Львівській області; відповідач) в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо проведення інспекційного відвідування дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин у період з 16.10.2019 до 29.10.2019 на підставі направлення від 15.10.2019 № 2011;

- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 27.12.2019 № ЛВ 3986/1425/АВ/ФС у розмірі 375 570,00 грн.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 08.04.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021, відмовив у задоволенні позову.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції від 15.07.2021 складено 19.07.2021.

18.08.2021 позивач подав касаційну скаргу, що 25.08.2021 надійшла до Верховного Суду, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди першої та апеляційної інстанції вирішили спір без врахування висновків щодо застосування норм процесуального права у питанні дотримання строків подання доказів, викладених у постановах Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 160/4657/20, від 14.01.2020 у справі № 910/5280/19, від 21.10.2020 у справі № 910/1405/19, від 20.01.2021 у справі № 916/759/20. Суд першої інстанції долучив до справи фото- та відеоматеріали проведення інспекційного відвідування, надані відповідачем 03.02.2021 без аргументування причин неможливості подання таких доказів у строки, передбачені законом. Усупереч правовим позиціям щодо застосування ст. 73, 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), викладеним у постановах Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 916/3212/17, від 13.08.2019 у справі № 910/12084/18, суди попередніх інстанцій визнали такі фото- та відеоматеріали належними та допустимими доказами. Суд першої інстанції не наділений спеціальними знаннями самостійно здійснив ідентифікацію осіб, часу та місця здійснення фіксації подій на фото- та відеоматеріалах; долучив до матеріалів справи скріншоти із відеоматеріалів, а не фотоматеріали як невід`ємну частину акту інспекційного відвідування; не надав оцінки доводам позивача на предмет належності, допустимості та достовірності таких доказів. Також покликається на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування п. 8 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок № 823) (у редакції, чинній на момент проведення інспекційного відвідування), у питанні права інспектора праці не повідомляти об`єкт відвідування про проведення інспекційного відвідування, якщо він вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. На думку скаржника, вказану норму неможливо застосовувати до кожного інспекційного відвідування; у такому разі суд має дослідити фактичні обставини та відповідні докази можливості завдання такої шкоди. Інспекційне відвідування розпочалося за відсутності директора ТОВ «Святибор», який перебував у відрядженні та не міг переконатися у наявності повноважень інспектора праці проводити перевірку. Покликаючись на дію Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі та постанову Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 804/3566/17, зазначає, що відповідач не мав права допитувати ОСОБА_1 щодо предмету відвідування, оскільки останній не має жодного відношення до ТОВ «Святибор».

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Суди першої та апеляційної інстанцій розглянули цю справу за правилами загального позовного провадження.

Тому, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

ТОВ «Святибор» визначає підстави касаційного оскарження, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 4 ст. 328 КАС України.

(а) щодо неврахування судами попередніх інстанцій висновків стосовно застосування норм процесуального права

У постановах Верховного Суду від 26.04.2021 у справі № 160/4657/20, від 14.01.2020 у справі № 910/5280/19, від 21.10.2020 у справі № 910/1405/19, від 20.01.2021 у справі № 916/759/20 сформульовано правову позицію, яка зводиться до того, що прийняття судом (зокрема, судом апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку (строку) можливо за наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 12.01.2021 для з`ясування всіх обставин цієї справи з власної ініціативи в межах повноваження, визначені у ч. 4 ст. 9 КАС України, витребував у ГУ Держпраці у Львівській області матеріали фото- та відеотехніки, якими фіксувалось інспекційне відвідування ТОВ «Святибор» згідно з акта інспекційного відвідування від 29.10.2019 № ЛВ3986/1425/АВ.

Тобто, суд першої інстанції не вирішував питання щодо наявності підстав для прийняття вказаних доказів за клопотанням учасника справи.

Таким чином, скаржник на підтвердження наявності підстави, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, покликається на нерелевантні у цьому випадку правові позиції Верховного Суду щодо застосування ст. 79, 80 КАС України та аналогічних положень ст. 80, 81 Господарського процесуального кодексу України.

Також ТОВ «Святибор» у касаційній скарзі покликається на постанови від 27.11.2018 у справі № 916/3212/17, від 13.08.2019 у справі № 910/12084/18, у яких Верховний Суд лише констатував, що суди попередніх інстанцій правильно вирішили питання оцінки належності та допустимості доказів, не формулюючи будь-яких самодостатніх висновків щодо застосування норм процесуального права, що могли бути застосовані судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Зважаючи на викладене, скаржник не підтвердив наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

У силу ч. 2 ст. 341 КАС України Суд не має права вирішувати питання про достовірність матеріалів фото- та відеофіксації інспекційного відвідування.

Покликання на незастосування правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27.10.2020 у справі № 804/3566/17, є беззмістовним, оскільки у зазначеній постанові Суд не викладав висновку щодо повноважень інспектора праці відбирати пояснення у присутніх на об`єкті відвідування осіб у розрізі положень Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі.

(б) стосовно відсутності висновків щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах

ТОВ «Святибор» покликається на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо ідентифікації судом осіб, які зафіксовані у матеріалів фото- та відеотехніки інспекційного відвідування.

Таке формулювання підстави касаційного оскарження є абстрактним, у більшій мірі зводиться до переоцінки обставин, встановлених судами у цій справі, що виходить за межі перегляду судом касаційної інстанції судових рішень попередніх інстанцій (ч. 2 ст. 341 КАС України).

Також скаржник покликається на відсутність висновку щодо питання застосування п. 8 Порядку № 823 (у редакції, чинній на момент проведення інспекційного відвідування).

Верховний Суд у постанові від 16.06.2021 у справі № 240/3904/19 у подібних правовідносинах сформулював правову позицію щодо застосування п. 8, 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, положення якого є ідентичними п. 8, 9 Порядку № 823 (у редакції, чинній на момент проведення інспекційного відвідування), про те, що: «<…> обов`язком інспектора праці під час проведення інспекційного відвідування є пред`явлення свого службового посвідчення, з чим кореспондується право об`єкта відвідування відповідно до пункту 14 Порядку № 295 перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення.».

<…> інспекційне відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці може здійснювати без попереднього повідомлення об`єкта відвідування у разі, якщо таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. При цьому інспектор праці не зобов`язаний пред`являти об`єкту відвідування направлення на інспекційне відвідування».

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 та дійшов аналогічних висновків, що інспектор праці не зобов`язаний повідомляти про інспекційне відвідування, яке проводилося з питань виявлення неоформлених трудових відносин; що відсутність директора ТОВ «Святибор» не перешкоджало інспектору праці пред`явити службове посвідчення іншій посадовій особі об`єкта відвідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції відзначив, що завчасне повідомлення об`єкта відвідування про проведення такого заходу завдало б шкоди інспекційному відвіданню за існування великої ймовірності вжиття з боку позивача заходів щодо приховання фактів порушення.

Також при вирішенні спору суд апеляційної інстанції керувався висновками, сформульованими у постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, постановах Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № П/811/1680/17, від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 щодо процедурних питань проведення заходів державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

За викладених обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Святибор» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2021 року у справі № 380/1790/20.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя Л.В. Тацій

Суддя В.М. Шарапа