Справа № 520/11847/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08 вересня 2021 року № 520/11847/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи питання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна (далі по тексту тертя особа, ОСОБА_2 ), в якому просить суд:

- визнати неправомірним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.02.2016р. по 31.12.2019р.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) недоодержану пенсію за віком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2016р. по 31.12.2019р.;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Кіровським МВ УМВС України в Луганській області 21.02.2007р.

Позивач є рідним онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.02.2020р., актовий запис № 3070.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер в м. Голубівка (Кіровськ) Луганської області, яке не контролюється української владою. За життя ОСОБА_3 заповіт не складав. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні йому майно та майнові права.

На час відкриття спадщини позивач постійно із спадкодавцем не проживав.

20.05.2020р. позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М., яким було заведено та зареєстровано спадкову справу № 24/2020, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60246462 від 20.05.2020р.

Позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М. від 12.02.2021 р. №28/02-14.

Вказує, що підставою отримання спадкоємцями спадкового майна, в тому числі суми недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії, є відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Листом від 20.05.2020 № 70/02-14 приватним нотаріусом ХМНО Олійник Л.М. було надіслано запит до Відділу з питань виплати пенсій № 9 управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо суми недоодержаної пенсії спадкодавцем ОСОБА_3

03.06.2020р. листом за вих. № 501/09-13 відповідач повідомив приватного нотаріуса ХМНО Олійник Л.М., що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер картки платника податків НОМЕР_5 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як внутрішньо переміщена особа (ВПО) по 31.01.2016 р., пенсію виплачено в повному обсязі.

Приватний нотаріус ХМНО Олійник Л.М. від відповідача інформацію про розмір недоотриманої за період з 01.02.2016р. по 31.12.2019р. пенсії за віком спадкодавцем ОСОБА_3 не отримав. Також на запити адвоката отримані аналогічні відповіді.

Також зазначає, що на із заявою про виплату недоотриманої суми пенсії спадкодавцем ОСОБА_3 позивач до відповідача не звертався та у встановленому порядку не може звернутись через відсутність свідоцтва про спадщину на зазначено майно. Свідоцтво про спадщину на суму недоотриманої спадкодавцем пенсії позивачу нотаріусом не оформлено та позивачу не видано, оскільки приватному нотаріусу ХМНО Олійник Л.М. відповідачем не надано інформацію у вигляді довідки про розмір недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_3 пенсії за віком за період 01.02.2016р. по 31.12.2019р., у зв`язку з чим просить суд задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 06.07.2021 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представником відповідача надано відзив на позов, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позову з огляду на те, що ОСОБА_3 пенсія за період з 01.02.216 по 31.12.2019 не нараховувалася та не виплачувалася.

Третя особа, у встановлений судом строк, правом надати пояснення не скористалась.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Як вбачається з копії довідки № 28/02-14 від 12.02.2021 ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлого діда ОСОБА_3 та спадкова справа заведена ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області 20 травня 2020 року за № 24/2020 р.(а.с. 18).

У відповідь на запит приватного нотаріуса Олійник Л.М., пенсійним органом листом від 03.06.2020 №501/09-13 повідомлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку у правління як внутрішньо переміщена особа (ВПО) по 31.01.2016. та пенсію виплачено у повному обсязі (а.с.17).

У відповідь на запит адвоката позивача Очиченко О.Г. від 11.05.2021, пенсійним органом листом від 24.05.2021 № 0900-0202-8/17805 повідомлено, що пенсію ОСОБА_3 призупинено з 01.02.2016 року, у зв`язку з чим пенсія за період з 01.02.2016 по 31.12.2019 йому не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.21-22).

Під час розгляду справи у суду постало питання про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суд, розглянувши позовну заяву позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Абзацами 2, 3 пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Частиною 1 статті 19 КАС України визначено справи у публічно - правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому, владні повноваження повинні здійснюватися відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

З аналізу зазначених норм Закону вбачається, що предметом адміністративного процесуального права є взаємовідносини у сфері, що складаються у зв`язку з реалізацією зацікавленими особами права на судовий захист.

Особливістю цих відносин є те, що вони пов`язані із реалізацією прав, свобод та інтересів суб`єктів у сфері публічно - правових відносин і спрямовані на захист від порушень з боку публічної влади при здійсненні нею владних управлінських функцій.

Тобто, специфіку публічно - правового спору визначають: суб`єктивний склад, підстави виникнення цього спору і тісне пов`язане з цим питання визначення меж повноважень адміністративного суду.

Що стосується кола суб`єктів публічно - правового спору, то обов`язковим його учасником є суб`єкт публічного управління, який є виразником державних і суспільних інтересів, носієм публічної влади, має особливий правовий статус, тому що наділений владними управлінськими функціями щодо об`єктів управління.

Специфіка публічно - правового спору обумовлена, також, його підставою: він виникає у випадку порушення суб`єктом публічного управління суб`єктивних публічних прав та інтересів громадянина або організації.

Особливістю правовідносин, що розглядаються адміністративними судами, є їх публічно - правовий характер, пов`язаний із сферою реалізації публічної влади.

Суттєвою ознакою публічно - правового спору є участь у справі суб`єкту владних повноважень, який виконує владні управлінські функції відносно інших суб`єктів і його рішення є обов`язковими для виконання.

Тобто, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Як зазначає позивач у адміністративному позові, він є спадкоємцем всіх прав та обов`язків померлого діда ОСОБА_3 та, на його думку, має право на отримання недоотриманої спадкодавцю за життя суми пенсії, проте не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на не нараховану та невиплачену пенсію, оскільки, як він вказує у позові, відповідач неправомірно припинив виплати та нарахування пенсії його діду ОСОБА_3 .

При цьому, позивач просить визнати неправомірним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) щодо припинення виплати пенсії за віком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.02.2016 р. по 31.12.2019 р.

Системний аналіз контексту фактичних обставин спору дає підстави для висновку про те, що відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих пенсійних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

Окрім того, суд адміністративної юрисдикції згідно КАСУ не встановлює фактів, котрі мають бути встановлені у цьому випадку: фактів проживання разом чи окремо з пенсіонером на день його смерті, наявності чи відсутності непрацездатних членів сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, тобто обставин, які є підставою для виникнення права саме позивача на отримання спадщини у спірній частині.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 11 ЦК цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає, що не є публічно-правовим спір за участю суб`єкта владних повноважень публічного права, з одного боку, та суб`єкта приватного права - фізичної особи, коли управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на створення, зміну або припинення її цивільних прав. В даному випадку існує спір про право, хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, а спірні правовідносини врегульовані нормами цивільного законодавства. У спірних правовідносинах у цьому випадку реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Згідно з ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку існує спір про право (отримання суми недоотриманої пенсії після її переходу до складу спадкового майна), хоча однією зі сторін у ньому виступає особа публічного права, відтак, спірні правовідносини регулюються виключно нормами цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 19, 238, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 08 вересня 2021 р.

Суддя Бадюков Ю.В.