Справа № 120/3303/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2021 р. Справа № 120/3303/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Панасюк В.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Плахотнюк Наталі Юріївни про встановлення способу і порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року в адміністративній справі № 120/3303/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/3303/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 25.11.2019 вказаний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 16 липня 2019 року перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та з вказаної дати виплачувати ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці померлого годувальника ОСОБА_2 , з урахуванням фактично виплачених сум пенсії за віком. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у виплаті ОСОБА_1 допомоги на поховання пенсіонера. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання пенсіонера в розмірі двомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці, яке отримував на момент смерті ОСОБА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

10.08.2021 до суду надійшла заява старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Плахотнюк Н.Ю. про встановлення способу і порядку виконання вищевказаного рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.11.2019, в якому заявник просить змінити спосіб виконання судового рішення у справі № 120/3303/19-а шляхом здійснення стягувачу виплати заборгованої пенсії однією сумою з урахуванням виплачених сум без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно-правових актів (постанова КМУ від 22.08.2018 № 649 тощо), які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Заява обґрунтовується тим, що на підставі виконавчих листів Вінницького окружного адміністративного суду від 29.05.2020 за № 120/3303/19-а державним виконавцем винесено постанови від 25.05.2021 про відкриття виконавчих проваджень № 65538299 та № 65540365, копії яких направлено стягувачу та боржнику.

Листами від 28.05.2021 за № 0200-0802-5/33671 та № 0200-0802-5/32487 боржник повідомив державного виконавця про те, що на виконання рішення суду стягувачу нараховано допомогу на поховання в сумі 65195,88 грн та пенсію у зв`язку з втратою годувальника за період з 16.07.2019 по 09.03.2020 в сумі 106372,04 грн. Однак виплата цих коштів буде проведена у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Додатково боржник наголосив, що станом на день набрання законної сили рішенням суду від 25.11.2019 вказаний Порядок був чинним.

23.06.2021 державний виконавець надіслав боржнику вимоги щодо виконання рішення суду в повному обсязі.

Листами від 02.07.2021 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повідомило, що виплата коштів на виконання рішення суду буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. Крім того, пенсійний орган зазначив, що нарахована сума заборгованості ОСОБА_1 підлягає виплаті виключно за рахунок коштів Державного бюджету України і може бути проведена лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань, а не за рахунок власних коштів Головного управління, що надійшли від сплати єдиного внеску.

Державний виконавець звертає увагу, що виплата заборгованості стягувачці ОСОБА_1 пенсійним органом не обмежена у часі. Відтак з метою усунення обставин, що ускладнюють виконання рішення суду від 25.11.2019, недопущення затягування строків здійснення виконавчого провадження та забезпечення належного виконання рішення суду, виконавець звертається до суду з заявою про встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Ухвалою суду від 13.08.2021 заяву державного виконавця залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ч. 3 ст. 161 КАС України. Так, судом встановлено, що при зверненні до суду у заявник не сплатив передбачений законом судовий збір в розмірі 681,00 грн, у зв`язку з чим йому надано строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

25.08.2021 від заявника надійшла заява про усунення недоліків заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду, до якої додано квитанцію про сплату судового збору у вищезазначеному розмірі.

Ухвалою суду від 26.08.2021 питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду призначено до розгляду в судовому засіданні на 13:00 год 02.09.2021.

31.08.2021 від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, в якій позивачка підтримує заяву державного виконавця та просить її задовольнити. Крім того, позивачка вказує, що листом від 16.07.2021 за № П-532/11.1/02.4/5245-2021/11.1 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) повідомило про те, що в бюджеті Пенсійного фонду України області на виплату доплат згідно з судовими рішеннями на 2021 рік заплановано 24354600,00 грн. Наразі виплачено 21803451,14 грн за період з 01.01.2019 по 11.11.2019. Тому, на думку позивачка, у боржника є кошти, необхідні для виконання ухваленого на її користь судового рішення.

01.09.2021 від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли пояснення на заяву державного виконавця про встановлення способу і порядку виконання рішення суду. Так, пенсійний орган зазначає, що у Головного управління відсутня фінансова можливість виконати рішення суду у цій справі, оскільки з Державного бюджету кошти не виділялися. Вказані обставини, на думку відповідача, є поважними причинами невиконання судового рішення.

02.09.2021 до суду надійшла заява державного виконавця про розгляд заяви за її відсутності.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимогу державного виконавця за заявою та просить суд її задовольнити.

Заявник та відповідач (боржник) на виклик суду не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи.

Частиною першою статті 205 КАС України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України у разі неявки без поважних причин або без повідомлення причин неявки в судове засідання учасника справи, який був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

Також враховуються положення ч. 2 ст. 378 КАС України, за змістом яких неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає судовому розгляду заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

З огляду на викладене та беручи до уваги достатність наявних у справі доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності державного виконавця та боржника.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши доводи заявника, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановлений раніше порядок і спосіб. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати прийняте рішення по суті.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30.01.2018 у справі № 281/1820/14-а, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а.

Суд зазначає, що поняття "спосіб і порядок виконання судового рішення" мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення є способом реалізації захисту порушених прав позивача, який визначений самим рішенням та повинен відповідати вимогам закону. Під зміною ж способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти вжиття адміністративним судом нових заходів для реалізації прийнятого рішення. Ці заходи мають забезпечити виконання конкретного судового рішення і не поширюватися на відносини, які виникли після його ухвалення.

Водночас, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати рішення по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача.

Судом встановлено, що державний виконавець обґрунтовує необхідність встановлення способу і порядку виконання рішення суду тим, що відповідач частково виконав рішення суду, а саме нарахував стягувачці суму допомоги на поховання та суму недоплаченої пенсії, але за відсутності необхідних бюджетних призначень на відповідний рік не виплачує нараховані суми заборгованості.

При цьому доводи заявника про необхідність встановлення нового способу і порядку виконання рішення суду фактично ґрунтуються на незгоді державного виконавця з позицією боржника щодо застосування при виконанні рішення суду Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

Разом з тим суд наголошує, що в силу приписів статті 378 КАС України правовою підставою для прийняття судом рішення про встановлення чи зміну способу або порядку його виконання є наявність обставини, які унеможливлюють або ускладнюють його виконання у спосіб чи порядок, які визначені у рішенні суду. Тобто під встановленням чи зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання в раніше встановлений порядок і спосіб.

Отже, суд може змінити спосіб і порядок виконання рішення суду лише за наявності обґрунтованих підстав вважає, що існують такі об`єктивні та непеборні обставини, підтверджені належними та допустими доказами, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб.

Проте встановлення чи зміни порядку або способу виконання рішення не повинно змінювати способу захисту порушеного права, обраного судом при вирішенні справи.

Судом встановлено, що судове рішення у справі № 120/3303/19-а частково виконане, тоді як, згідно з позицією боржника, виконання рішення про виплату стягувачці нарахованої заборгованості буде здійснене боржником в порядку черговості в межах наявних бюджетних призначень Пенсійного фонду України.

З наведеного суд доходить висновку, що ухвалене судом у цій справі рішення зобов`язального характеру може бути виконане відповідачем, а його невиконання на даний час не обумовлюється обраним порядком і способом захисту порушених прав позивачки.

Водночас невиконання боржником судового зобов`язання в частині виплати коштів стягувачці через відсутність необхідних бюджетних призначень в розумінні норм ч. 3 ст. 378 КАС України не свідчить про неможливість виконання судового рішення та не може бути вагомою причиною для зміни способу і порядку його виконання.

Суд критично оцінює доводи заявника про неможливість виконання рішення суду зобов`язального характеру в частині виплати нарахованої стягувачу суми, оскільки за приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання на всій території України, незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов`язання вчинити дії чи стягнення з нього коштів).

Тобто, в будь-якому разі, судове рішення, ухвалене на користь особи, має бути виконане, тим паче, боржником у даному випадку є орган влади.

При вирішенні заяви суд не вдається до оцінки доводів державного виконавця та боржника щодо можливості/неможливості виконання судового рішення у відповідності до Порядку № 649, оскільки питання про це виходить за межі судового розгляду щодо зміни порядку і способу виконання рішення суду.

Втім, суд звертає увагу, що порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, а також можливі рішення та дії державного виконавця при виконанні таких рішень регламентований Законом України "Про виконавче провадження", зокрема статтею 63, і у випадку, якщо державний виконавець вважає, що судове рішення не виконується боржником без поважних причин та за наявності реальної можливості виконати судове рішення, то державний виконавець повинен діяти на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені вказаним законом.

Тобто порядок та спосіб виконання рішення про зобов`язання боржника вчинити дії визначаються законом і незгода сторін виконавчого провадження чи державного виконавця з цим порядком не може бути підставою для зміни прийнятого рішення.

Керуючись ст. 248, 256, 378, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року в адміністративній справі № 120/3303/19-а.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала в повному обсязі складена 07.09.2021.

Суддя Сало Павло Ігорович