Справа № 826/13062/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року м. Київ № 826/13062/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос"

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

від 08.08.2018 №,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 №.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваного рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вказав про законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, зазначив, що вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства за результатами перевірки позивача, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2018 закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою від 06.12.2018 суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" податкового законодавства за період з 22.06.2015 по 31.03.2018, валютного - за період з 22.06.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 22.06.2015 по 31.03.2018.

За результатами перевірки складено від 25.07.2018 Акт №496/26-15-14-01-01/39849404 (далі - Акт перевірки), яким встановлено порушення вимог:

- пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 223 002,00 грн. в т.ч. за І квартал 2018 року в сумі 223 002,00 грн.;

- пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних а саме, п`ятнадцяти календарних днів, що настають за днем виписки податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 2 126 820,00 грн.

На підставі вказаного Акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві було прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.08.2018 №, яким було накладено на позивача штрафні санкції на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України у таких розмірах:

- за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 і більше календарних днів на суму ПДВ 2 126 820,00 грн. - 40% - 850 727,90 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно висновків акту перевірки, позивачем порушені граничні строки реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: податкова накладна від 18.12.2017 №1 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 №3 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 № 5 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №8 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 №7 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 №2 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 № 4 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 18.12.2017 №6 (зареєстрована 23.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №11 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №9 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №10 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №12 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 26.12.2017 №13 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 20.02.2018 №1 (зареєстрована 24.07.2018); податкова накладна від 30.03.2018 №1 (зареєстрована 24.07.2018).

На обґрунтування протиправності застосовування відносно позивача штрафних санкцій згідно спірного податкового повідомлення-рішення, останній вказує, що строки реєстрації податкових накладних (перелік згідно акту перевірки) порушені не з вини позивача, а з огляду на відсутність дій з боку контролюючого органу щодо відновлення реєстраційного балансу з податку на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" було відвантажено Приватному акціонерному товариству «Спеціалізоване монтажне управління №24» (код ЄДР 4715664) товар на загальну суму 44 842 311,36 грн. (в т.ч. ПДВ 7 473 718,56 грн.), що підтверджується видатковою накладною №РС-07 від 22.08.2017.

За даною операцією були виписана податкова накладна від 22.08.2017 №7 на суму ПДВ 7 473 718,56 грн. та надіслана на реєстрацію, проте реєстрація вказаної податкової накладної №7 була зупинена. З метою її реєстрації Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" були подані письмові пояснення та копії відповідних підтверджуючих документів.

Одночасно за даною операцією по видатковій накладній №РС-07 від 22.07.2017 позивачем були виписані податкові накладні №10 на суму ПДВ 6 136 387,00 грн., №9 на суму ПДВ 1 297 871,00 грн., №11 на суму ПДВ 39 460,34 грн. (разом 7 473 718,34 грн.), які в свою чергу були надіслані на реєстрацію і зареєстровані 12.09.2017.

В свою чергу 20.09.2017 позивачем було отримано квитанцію № про реєстрацію раніше поданої податкової накладної №7 на суму ПДВ 7 473 718,56 грн.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" було двічі зареєстровано ПДВ на суму 7 473 718,56 грн. за операцією по видатковій накладній №РС-07 від 22.08.2017, у зв`язку з чим позивачем було здійснено коригування податкових накладних № 9, № 10 та № 11 як помилково зареєстрованих.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням ДФС у м. Києві було проведено камеральну перевірку даних позивача, задекларованих у податковій звітності з ПДВ за серпень 2017 року, за результатами якої складений акт від 20.10.2017 №10648/26-15-12-06.

Вказаною перевіркою встановлено розбіжність щодо не включення до податкового зобов`язання з ПДВ за звітній період серпень 2017 року податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 7 473 718,56 грн.

На підставі вказаних висновків, викладених в акті перевірки від 20.10.2017 №10648/26-15-12-06, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 08.11.2017 № яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 7 325 141,25 грн. та № яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 613 606,00 грн.

При цьому, згідно витягів щодо сум податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ, реєстраційна сума ТОВ «Компанія Відос» була зменшена на суму перевищення податкових зобов`язань на загальну суму 7 473 719,00 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" в адміністративному порядку.

Так, рішенням Державної фіскальної служби України від 15.01.2019 №1249/6/99-99-11-01-01-25 скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 08.11.2017 №, № та зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві розглянути питання щодо проведення документальної позапланові перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Відос» відповідно до вимог підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

Надалі, позивач неодноразово звертався до Головного управління ДФС у м. Києві із заявами про проведення позапланової документальної перевірки стосовно питання правильності здійснення обліку з податку на додану вартість.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Відос», результати якої оформлені актом перевірки від 25.07.2018 №496/26-15-14-01-01/39849404.

В результаті перевірки було відновлено реєстраційний баланс з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Відос». Факт даного поновлення простежується у відповідних витягах щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні.

При цьому відбулося збільшення реєстраційної суми позивача без поповнення електронного рахунку останнім, а також без реєстрації податкових накладних контрагентами та збільшення податкового кредиту.

Як наслідок, вказане дало можливість Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Відос» зареєструвати вказані в Акті перевірки податкові накладні від 18.12.2017 №1; від 18.12.2017 № 3; від 18.12.2017 № 5; від 26.12.2017 № 8; від 18.12.2017 №2; від 18.12.2017 № 4; від 18.12.2017 № 6; від 26.12.2017 № 12; від 26.12.2017 № 13; від 20.02.2018 № 1; від 30.03.2018 № 1 - лише 23.07.2018 та 24.07.2018, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними квитанціями.

В той же час, згідно наявних в матеріалах справи квитанціях, отриманих позивачем під час подання вказаних податкових накладних, документ не було прийнято, оскільки сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець май право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від`ємним значенням з податку на додану вартість) розглядається як позбавлення власності: "…Мирне володіння [майном] означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні [статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод], може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Wiggins v. Unated Kingdom Appl. 7456/76 (1976))".

При цьому, суд враховує, що згідно з положеннями податкового законодавства система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні Держаної фіскальної служби України, а відтак на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми при зміні значення будь-якого з показників формули, тобто на Державну фіскальну службу України покладається обов`язок щодо забезпечення автоматичного збільшення у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суми, на яку платник податків має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму непогашеного від`ємного значення податку на додану вартість.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивач вчиняв дії для своєчасної реєстрації податкових накладних (перелік податкових накладних згідно акту перевірки), проте при спробі такої реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримував Квитанції №1 про те, що документ не прийнято, сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ПДВ, на яку продавець має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування.

Суд враховує, що відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

З системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що законодавець передбачив можливість застосування до платника податків наслідків несвоєчасної реєстрації податкової накладної за наявності його вини.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач вчиняв всі дії відповідно до податкового законодавства з реєстрації податкових накладних (податкові накладні згідно акту перевірки) у встановлений чинним законодавством термін.

Натомість, підставою для неприйняття податкових накладних позивача в електронному вигляді та відмови в їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних стали причини, які не відповідали волі позивача, та були обумовлені виключно діяльністю відповідача, які полягали у безпідставному зменшенні суми для реєстрації накладних.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку про протиправність застосування до позивача штрафних санкцій за затримку реєстрації податкових накладних, яка відбулась за відсутності його вини, а відтак наявні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 08.08.2018 №.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 08.08.2018 №.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Відос" (03118, м. Київ, просп. Лобановського, 96; ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) судовий збір у розмірі 12 760 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 93 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.