Справа № 200/7318/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р. Справа№200/7318/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз до Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про зобов`язання здійснити корегування в інтегрованій картці, -

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз до Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просить суд:

- зобов`язати Державну податкову службу України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці позивача шляхом включення (зменшення) нарахованої пені, на погашену суму розстроченого податкового боргу з ПДВ у сумі 648 229, 21 грн., що облікована в ІКП;

- зобов`язати Державну податкову службу України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці позивача шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені, на погашену суму розстроченого податкового боргу зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у сумі 51 398, 41 грн., що облікована в ІКП;

- зобов`язати Державну податкову службу України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків інтегрованій картці позивача здійснити корегування шляхом розподілу, а саме: виключення (зменшення) розподілених (зарахованих) грошових коштів в рахунок оплати пені та зарахування (збільшення) коштів у вказаній сумі в рахунок оплати податкових зобов`язань.

Позов обґрунтований тим, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року по справі № 805/1605/16-а стягнуто з позивача на користь державного бюджету кошти на погашення податкового боргу з ПДВ в сумі 22 166 351, 61 грн. та зі збору цільової надбавки в сумі 1 672 273, 91 грн., а всього на суму 23 838 625, 52 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а розстрочено виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а строком на 60 місяців шляхом погашення відповідачем боргу протягом 60-ти місяців відповідно до узгодженого між сторонами графіку, а тому, зазначає позивач, ПАТ «Донецькоблгаз здійснює платежі з урахуванням розстрочення суми боргу ухвалою суду на 60 місяців.

Позивач відзначає, що відповідачем неправомірно нараховано пеню на погашену суму розстроченого розстроченого податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 648 229, 21 грн. та пеню на погашену суму розстроченого податкового боргу зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у сумі 51 398, 41 грн. Позивач, із посиланням на п. 131.1, п. 131.2 ст. 131 ПК України, вважає, що нарахування пені має здійснюватись шляхом складання податкового повідомлення-рішення та надання такого рішення платнику податків. В даному випадку, податковим органом не дотримано порядок, з огляду на що, його дії є неправомірними.

Вказує, що дії податкового органу щодо зарахування грошових коштів сплачених на виконання рішення суду в рахунок сплати податкових зобов`язань без врахування періоду розстрочення рішенням суду суперечить принципу обов`язковості виконання рішення суду закріпленого ст.124 Конституції України, а отже, нарахування штрафу та пені не може застосовуватись до платника податків при своєчасній сплаті розстроченого податкового боргу рішенням суду.

Крім того зазначає, що контролюючий орган позбавлений права нараховувати пеню при самосійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків до спливу 90-денного строку з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання у разі якщо пеня нараховується на погашену суму заборгованості, що виникла в результаті самостійно нарахованого платником податків узгодженого грошового зобов`язання, проте пеня за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання за квітень 2016 року, самостійно задекларованого ПАТ «Донецькоблгаз» в наданій від 19 травня 2016 року № , та за травень 2016 року, самостійно задекларованого ПАТ «Донецькоблгаз» в наданій декларації від 17 червня 2016 року № 6, а також пеня за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання зі збору у вигляді цільової надбавки за жовтень 2015 року, самостійно задекларованого ПАТ «Донецькоблгаз» в наданій декларації від 20 листопада 2015 року № та від 20 листопада 2015 року № нарахована відповідачем без врахування правила «90 днів» відповідно до пп. 129.4 п. 129.3 ст. 129 Податкового Кодексу України

Що стосується практичної реалізації коригування ІПК, позивач зазначає, що п.5 Розділу 1 Порядку ведення органами державної податкової служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Мінфіну від 07.04.2016 року №422, передбачено, що в разі необхідності коригування облікових показників ІКП в ручному режимі, таке коригування здійснюється за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДПС. Вказує на порушення податковим органом статті 19 Конституції України та вважає що, оскільки відповідачем під час нарахування пені, не було дотримано вимог Податкового кодексу України допущено порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача. У зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, у відзиві на позов Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що податковий орган діяв виключно в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією України та ПК України.

Зазначає, що норми податкового законодавства надають податковому органу право нараховувати пеню та у встановлених випадках перерозподіляти грошові кошти сплачені позивачем в порядку черговості виникнення податкового боргу, та не встановлюють обов`язку контролюючому органу приймати окреме податкове повідомлення-рішення на суму нарахованої пені за статтею 129 Податкового Кодексу України.

Також зазначає, що розстрочення податкового боргу є лише формою розрахунків платника податків з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватися, в тому числі, і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. При такому розстроченні має враховуватися ст. 100 ПК України, яка містить правове регулювання з цього питання.

Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу, на думку відповідача, є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб його виконання шляхом розстрочення сплати боргу та не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді пені. Судове рішення про розстрочення сплати податкового боргу не змінює статус такої заборгованості та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді її несплати і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Відповідач зазначає на необґрунтованості заявлених позивачем вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Встановивши, що вказаний позов поданий без додержання вимог передбачених ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), Донецький окружний адміністративний суд своєю ухвалою від 16 червня 2021 року залишив його без руху, надавши позивачу строк для усунення його недоліків.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, позивачем до суду надано уточнену позовну заяву зі скорегованим складом учасників справи, власним письмовим твердженням, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, а також зазначенням інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року позовна заява Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз до Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про зобов`язання здійснити корегування в інтегрованій картці прийнята судом до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач - ПАТ По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз зареєстроване в якості юридичної особи, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (), місцезнаходження юридичної особи: 84313, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Південна, будинок 1, перебуває на обліку як платник податків у Офісу ВПП ДФС (Харківське управління), (згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Судом встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.08.2016 у справі № 805/1605/16-а, яка набрала законної сили 23 серпня 2016 року адміністративний позов Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення коштів з рахунків у банках платника податку на суму податкового боргу у загальній сумі 23 838 625,52 гривень задоволено у повному обсязі. Стягнуто з розрахункових рахунків Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» () на користь Державного бюджету кошти на погашення податкового боргу з податку на додану вартість в сумі 22 166 351,61 гривень та зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності в сумі 1 672 273,91 гривень.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 серпня 2016 року у справі № 805/1605/16-а задоволено заяву ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про розстрочення виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року та виконання стягнення коштів з рахунків у банках платника податку на суму податкового боргу у загальній сумі 23 838 625,52 гривень розстрочено на строк 60 місяців шляхом погашення боргу протягом 60 місяців відповідно до узгодженого між сторонами графіку, у період з серпня 2016 року по червень 2021 року у сумі по 369 439,19 гривень щомісячно, та у липні 2021 року - у сумі 369 439,40 гривень.

Згідно із графіком погашення заборгованості від 29 серпня 2016 року № 805/1605/16-а, погашення заборгованості позивач зобов`язався проводити рівними частками сплачуючи щомісячно суму заборгованості у розмірі 1 607 067,35 грн. протягом 60 місяців відповідно до узгодженого між сторонами графіку, у період з серпня 2016 року по червень 2021 року у сумі по 26 784,45 гривень щомісячно та у липні 2021 року у сумі 26 786,80 гривень (а.с. 29-зв. бік а.с. 29).

Відповідно до змін до графіку погашення заборгованості від 06 грудня 2019 року № 805/1605/16-а, погашення заборгованості позивач зобов`язався проводити рівними частками сплачуючи щомісячно суму заборгованості у розмірі 22 152 923, 69 грн. протягом 60 місяців відповідно до узгодженого між сторонами графіку, у період з серпня 2016 року по червень 2018 року у сумі по 369 215,39 гривень щомісячно, у липні 2018 року 738 430,78 гривень, у вересні 2018 року 369 215,39 грн., у жовтні 2018 року 738 430,78 гривень, у листопаді 2018 року по 369 215,39 гривень, у грудні 2018 року 4 430 584, 68 гривень, у листопаді 2019 року 1 107 646, 17 гривень, у грудні 2019 року 3 322 938,51 гривень, у період з січня 2021 року по червень 2021 року по 369 215, 39 гривень, у липні 2021 року 369 215,68 гривень (а.с. 30-зв. бік а.с. 30).

За даними інтегрованої картки позивача за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » (а.с. 27-28) відповідачем в період з 20.01.2020 по 30.03.2021, нарахована пеня у загальній сумі 51 398,41 гривень, з них:

- 20.01.2021 8 208, 38 гривень за період з 01.12.2015 по 20.01.2021;

- 08.02.2021 16 748,18 гривень за період з 01.12.2015 по 08.02.2021;

- 02.03.2021 1 727,37 гривень за період з 01.12.2015 по 02.03.2021;

- 02.03.2021 5 195,51 гривень за період з 01.12.2015 по 02.03.2021;

- 03.03.2021 5 662,03 гривень за період з 01.12.2015 по 03.03.2021;

- 26.03.2021 - 7 618,01 гривень за період з 01.12.2015 по 26.03.2021;

- 30.03.2021 6 238,93 гривень за період з 01.12.2015 по 30.03.2021.

У вказаний період (з 20.01.2020 по 30.03.2021) позивачем за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » сплачено (перераховано) грошові кошти у загальній сумі 91 822,07 гривень, з них:

- 20.01.2021 27 871,23 гривень;

- 08.02.2021 27 871,23 гривень;

- 02.03.2021 27 871,23 гривень;

- 03.03.2021 8 208,38 гривень.

При цьому, за даними інтегрованої картки позивача за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 », відповідачем в період з 20.01.2021 по 30.03.2021 здійснено розподіл сплачених позивачем грошових коштів в рахунок погашення (сплати) пені у загальній сумі 51 398,18 гривень, з них:

- 20.01.2021 -8 208, 38 гривень за період з 01.12.2015 по 20.01.2021;

- 08.02.2021 16 748,18 гривень за період з 01.12.2015 по 08.02.2021;

- 02.03.2021 1 727,37 гривень за період з 01.12.2015 по 02.03.2021;

- 02.03.2021 5 195,51 гривень за період з 01.12.2015 по 02.03.2021;

- 03.03.2021 5 662,03 гривень за період з 01.12.2015 по 03.03.2021;

- 26.03.2021 - 7 618,01 гривень за період з 01.12.2015 по 26.03.2021;

- 30.03.2021 6 238,93 гривень за період з 01.12.2015 по 30.03.2021.

Також за даними інтегрованої картки позивача за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » (а.с. 21-26) відповідачем в період з 30.01.2021 по 30.04.2021, нарахована пеня у загальній сумі 648 229,21 гривень, з них:

- 30.01.2021 - 103, 30 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 17,51 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 8,17 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 5 718,31 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 17,51 гривень за період з 30.01.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 - 10 214,46 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 199 410,53 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 28.02.2021 95 716,22 гривень за період з 31.05.2016 по 28.02.2021 року;

- 28.02.2021 119 773,57 гривень за період з 31.05.2016 по 28.02.2021 року;

- 30.03.2021 7,59 гривень за період з 31.05.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 60 898,73 гривень за період з 31.05.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 33 925,10 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 91 763,29 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 24 933,03 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.04.2021 5 721,89 гривень за період з 01.07.2016 по 30.04.2021 року.

У вказаний період (з 30.01.2021 по 30.04.2021) позивачем за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » сплачено (перераховано) грошові кошти у загальній сумі 1 539 297, 15 гривень, з них:

- 27.01.2021 17 501,22 гривень;

- 27.01.2021 351 937,97 гривень;

- 08.02.2021 369 439,19 гривень;

- 22.02.2021 215 489,79 гривень;

- 02.03.2021 369 439,19 гривень;

- 12.03.2021 161 360,93 гривень;

- 12.03.2021 54 128,86 гривень.

При цьому, за даними інтегрованої картки позивача за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 », відповідачем в період з 30.01.2021 по 30.04.2021здійснено розподіл сплачених позивачем грошових коштів в рахунок погашення (сплати) пені у загальній сумі 648 229,21 гривень, з них:

- 30.01.2021 - 103, 30 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 17,51 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 8,17 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 5 718,31 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 17,51 гривень за період з 30.01.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 - 10 214,46 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 30.01.2021 199 410,53 гривень за період з 31.05.2016 по 30.01.2021;

- 28.02.2021 95 716,22 гривень за період з 31.05.2016 по 28.02.2021 року;

- 28.02.2021 119 773,57 гривень за період з 31.05.2016 по 28.02.2021 року;

- 30.03.2021 7,59 гривень за період з 31.05.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 60 898,73 гривень за період з 31.05.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 33 925,10 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 91 763,29 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.03.2021 24 933,03 гривень за період з 01.07.2016 по 30.03.2021 року;

- 30.04.2021 5 721,89 гривень за період з 01.07.2016 по 30.04.2021 року.

08 квітня 2021 року позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, відповідно до якої просив зобов`язати Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці позивача шляхом включення (зменшення) нарахованої пені, на погашену суму розстроченого податкового боргу з ПДВ у сумі 648 229, 21 грн., що облікована в ІКП, здійснити коригування в інтегрованій картці позивача шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені, на погашену суму розстроченого податкового боргу зі збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ у сумі 51 398, 41 грн., що облікована в ІКП та здійснити корегування шляхом розподілу, а саме: виключення (зменшення) розподілених (зарахованих) грошових коштів в рахунок оплати пені та зарахування (збільшення) коштів у вказаній сумі в рахунок оплати податкових зобов`язань (а.с. 7-13).

Державна податкова служба України листом від 12 травня 2021 року № 10781/7/99-00-13-04-07 повідомила позивача про те, що якщо несплачені грошові кошти зобов`язання, терміни сплати за якими настали після 01.09.2015 року, включені до складу податкового боргу, щодо якого наявне судове рішення про стягнення цього боргу (яке набрало законної сили), у органу ДПС відсутні підстави для перерахунку пені та коригування інтегрованих карток. (а.с. 16-20).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Згідно із підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 справа № 810/700/17 зазначено, що на платника податків покладено обов`язок здійснити у встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений законом строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків.

Відповідно до пп. 129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

На суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день (абз. 2 п. 129.4 ст. 129 ПК України).

Нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків (п. 131.1 ст. 131 ПК України).

Згідно із п. 131.2 ст. 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Стаття 54 ПК України містить наступний алгоритм визначення сум податкових та грошових зобов`язань.

Так, згідно із пунктом 54.1. ст. 54 ПК України, Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 54.3 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема:

підпункт 54.3.1 платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;

підпункт 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;

підпункт 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В даному випадку суд зазначає, що норми ПК України надають право податковому органу нараховувати пеню та у встановлених випадках перерозподіляти грошові кошти сплачені позивачем в порядку черговості виникнення податкового боргу.

Обов`язку виносити окреме податкове повідомлення-рішення на суму нарахованої пені за ст. 129 ПК України не встановлено.

З іншого боку на платника покладений обов`язок погасити податковий борг, що виник, у тому числі суми пені.

В свою чергу, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.04.2016 року № 422 зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року за № 751/28881 передбачено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; (п.1 Розділ І. Загальні положення).

ІКП відкриваються автоматично кожному платнику у разі: нарахування сум грошових зобов`язань і пені з податків, зборів та сум єдиного внеску, самостійно визначених платником (за фактом надходження податкових декларацій, розрахунків, уточнюючих розрахунків); (п. 2 ч. 1 «Порядок ведення інтегрованої картки платника», розділ ІI. «Інтегрована картка платника»).

Крім того, абз. 4, 7 п. 1 глави 1 Розділу VI Порядку № 422, визначають, що при нарахуванні чергової частки розстрочення (відстрочення) сум податкового боргу в ІКП відбувається нарахування пені за несвоєчасну сплату на суму нарахованої частки податкового боргу за період з 91-го дня після останнього дня граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного ПК України, і по дату надання розстрочення (відстрочення) податкового боргу (у випадку, коли податковий борг виник в результаті несплати платником податків грошового зобов`язання, визначеного у поданій ним звітності), а з наступного дня після початку дії розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу) та/або наступного дня після граничного строку сплати чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) розпочинається нарахування процентів, які нараховуються по день фактичного погашення чергової частки розстроченого (відстроченого) грошового зобов`язання (податкового боргу) включно.

Тобто вбачається, що нарахування пені здійснюється в автоматичному режимі та пов`язано з фактом несплати у встановлений строк суми самостійно узгодженого зобов`язання.

Відповідно до п. 42-1.2. ст. 42-1 ПК України, електронний кабінет забезпечує можливість реалізації платниками податків прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та нормативно-правовими актами, що прийняті на підставі та на виконання цього Кодексу, законами з питань митної справи, в тому числі, шляхом перегляду в режимі реального часу інформації про платника податків, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв`язку з обліком платників податків та адмініструванням податків, зборів, митних платежів, здійсненням податкового контролю, в тому числі дані оперативного обліку податків та зборів (у тому числі дані інтегрованих карток платників податків), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані системи електронного адміністрування реалізації пального, а також одержання такої інформації у вигляді документа, який формується автоматизовано шляхом вивантаження відповідної інформації з електронного кабінету із накладенням електронного підпису посадової особи контролюючого органу та печатки контролюючого органу.

Враховуючи наведене суд вважає, що пеня на суму узгодженого податкового зобов`язання нараховується в силу вимог закону, процес нарахування здійснюється в автоматичному режимі, про стан, розмір нарахування пені платник може дізнатись, зокрема, скориставшись електронним кабінетом.

А тому дії, щодо нарахування пені та перерозподіл сплачених платником сум, згідно порядку черговості виникнення боргу податковим органом є - правомірними.

Окремо суд вбачає за необхідне зазначити, щодо правомочності податкового органу нараховувати пеню на податковий борг, що розстрочений судовим рішенням.

Частиною 1 ст. 263 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.

Аналізуючи положення ст. 263 КАС України в системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації (статті 105 та 162 Кодексу), суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин процедура виконання судового рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами ПК України (порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 ПК України).

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов`язань. А відтак відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.

Суд звертає увагу, що оскільки розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу, то відповідно при такому розстроченні має враховуватись ст. 100 Податкового кодексу України, яка містить правове регулювання з цього питання. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу.

Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати такого і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 справа № 805/4622/16-а, від 08.05.2018 року справа № 802/777/16-а.

З викладеного також випливає, що нарахування пені здійснюється на самостійно узгоджене податкове зобов`язання, як вже зазначалось, наявність судового рішення про розстрочення такого не змінює його правової природи.

Вказаний факт є важливим у цілях визначення норми ПК України на підставі якої здійснюється нарахування пені.

Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України, після закінчення встановлених Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

При самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків нарахування пені розпочинається після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (пп. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 ПК України).

Таким чином, у разі якщо пеня нараховується на погашену суму заборгованості, що виникла в результаті самостійно нарахованого платником податків узгодженого грошового зобов`язання, то відповідно контролюючий орган у будь - якому випадку позбавлений права нараховувати таку пеню до спливу 90 - денного строку з дня наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 справа №805/4622/16-а.

Обставини даної справи свідчать, що податковим органом пеня нарахована без врахування «правила 90-днів», отже в цій частині нарахування пені є протиправним та такою що підлягає вилученню з ІКП позивача.

Сума нарахованої пені із врахуванням норми пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України становить 648 229,21 гривень та 51 398,41 гривень.

Таким чином, пеня у розмірі 648 229,21 гривень та 51 398,41 гривень нарахована протиправно та підлягає виключенню з ІКП позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що під час розгляду справи судом було встановлено протиправне нарахування відповідачем позивачу пені, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в цій частині шляхом визнання протиправними дій Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо нарахування пені за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » в сумі 51 398,41 гривень та зобов`язання Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» () за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 51 398,41 гривень, а також шляхом визнання протиправними дій Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо нарахування пені за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » в сумі 648 229,21 гривень та зобов`язання Державної податкової службу України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» () за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 648 229,21 гривень.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків в інтегрованій картці позивача здійснити корегування шляхом розподілу, а саме: виключення (зменшення) розподілених (зарахованих) грошових коштів в рахунок оплати пені та зарахування (збільшення) коштів у вказаній сумі в рахунок оплати податкових зобов`язань, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 87 ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 01 липня 2015 року, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 01 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також:

а) за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника);б) за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів з урахуванням особливостей, визначених у пункті 43.4 1 статті 43 цього Кодексу;

в) за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.

Згідно із п. 87.9 статті 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що податковий орган, спрямовуючи кошти, які сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно із черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений ПК України, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки». Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії».

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «… адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України», «Проніна проти України» та «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» до Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про зобов`язання здійснити корегування в інтегрованій картці підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 14 263,30 грн. (а.с. 6).

Суд зазначає, що за подання даного позову сума судового збору з вимогами майнового характеру на загальну суму 699 627,62 грн. та вимогою немайнового характеру, підлягала сплаті у розмірі 12 764,41 грн.

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений частково, суд приходить до висновку, що з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 10 494,41 грн. пропорційно до задоволених судом вимог.

Суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в розмірі більшому, ніж передбачено законом.

Отже позивач не позбавлений можливості звернутись до суду із відповідним клопотанням про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору за подання даного адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (місцезнаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1; ) до Державної податкової служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, Центральний район, проспект Олександра Поля, 57; код ЄДРПОУ ВП 43968079) про зобов`язання здійснити корегування в інтегрованій картці, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо нарахування пені за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » в сумі 51 398,41 гривень.

Зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, Центральний район, проспект Олександра Поля, 57; код ЄДРПОУ ВП 43968079 ) здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» () за платежем «Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, який справляється за поставлений природний газ споживачам на підставі укладених з ними договорів, код платежу «30 » шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 51 398,41 гривень.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків щодо нарахування пені за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » в сумі 648 229,21 гривень.

Зобов`язати Державну податкову службу України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, Центральний район, проспект Олександра Поля, 57; код ЄДРПОУ ВП 43968079) здійснити коригування в інтегрованій картці Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» () за платежем «Податок на додану вартість, код платежу «30 » шляхом виключення (зменшення) нарахованої пені в сумі 648 229,21 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ) в особі Відокремленого підрозділу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (місцезнаходження: 49600, м. Дніпро, Центральний район, проспект Олександра Поля, 57; код ЄДРПОУ ВП 43968079) на користь Публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (місцезнаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Південна, буд. 1; ) судовий збір у сумі 10 494, 41 (десять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 41 коп.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 06 вересня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров