Справа № 315/810/21
Суддя: Телегуз С. М.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 315/810/21
Номер провадження № 2-а/315/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області у складі головуючої: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4149044 від 02.05.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 року до суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4149044 від 02.05.2021 року.

31.05.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В позові позивач посилався на те, що 02.05.2021 року інспектором ВП №1 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенком Д.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4149044 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Підставою для винесення Постанови стало нібито порушення ним підпункту «а» пункту 2.1 Правил дорожнього руху, а саме керування мопедом на дорозі державного значення, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, без захисного шолому та без посвідчення водія відповідної категорії (керування Т/З особою, яка не має права керування таким Т/З).

Далі зазначив, що ч.2 ст.126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, однак, норма ч.2 ст.126 КУпАП є бланкетною. Як вбачається з оскаржуваної Постанови у ній зазначено, що ним порушено вимоги підпункту «а» пункту 2.1 ПДР, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Вважає, що відповідальність за порушення підпункту «а» пункту 2.1 ПДР передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Тобто, положення про дорожній рух, порушення якого йому інкриміновано, не утворюють складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки виходять за межі висунутого обвинувачення. За таких умов, притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП внаслідок порушення підпункту «а» пункту 2.1 ПДР є безпідставним і таким, що не ґрунтується на нормах законодавства України.

По-друге, відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Згідно з ч.2 ст.276 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Як вбачається з оскаржуваної Постанови, остання була винесена посадовою особою Відповідача безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу. Таким чином, факт винесення постанови безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу (на дорозі), а не за місцезнаходженням відповідного органу, та без надання часу на реалізацію відповідних прав (зокрема права на професійну правову допомогу), є порушенням його прав, що стверджується висновком Конституційного Суду України, викладеним у рішенні № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 КУпАП.

Додатково зазначає, що в порушення вимог ст.268 КУпАП посадовою особою Відповідача його було позбавлено можливості будь-яким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки ніде, окрім оскаржуваної постанови він не міг зафіксувати таку незгоду, будь-яких пояснень посадовою особою Відповідача у нього не відбиралося.

Також зазначив, що згідно з пункту 7 оскаржуваної Постанови, у порушення вимог ст.251 КУпАП, до неї не долучено жодного доказу його вини у вчиненні правопорушення. За таких умов, оскаржувана постанова винесена посадовою особою Відповідача з порушенням норм діючого законодавства України за відсутністю доказів його вини.

Щодо поважності причин пропуску строків на оскарження Постанови зазначив, що з огляду на порушення посадовою особою Відповідача порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, він відмовився отримувати оскаржувану Постанову на місці зупинки транспортного засобу. Не отримавши у встановлений законом строк копії оскаржуваної постанови за допомогою засобів поштового зв`язку, маючи на меті її оскаржити, 25.05.2021 року він звернувся до ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про видачу копії Постанови і у цей же день отримав ксерокопію оскаржуваної Постанови.

Таким чином, факт несвоєчасного отримання ним копії Постанови позбавив його можливості у встановлені строки звернутись до суду з позовною заявою.

Звертає увагу на той факт, що у супровідному листі до ксерокопії Постанови зазначено, що її копія була надіслана на адресу місця його проживання 02.05.2021 року за вихідним номером 4493. Відповідна відмітка також міститься у пункті 9 оскаржуваної Постанови. В той же час, згідно з інформацією на офіційному сайті АТ «Укрпошта» встановлено особливий режим роботи Гуляйпільського відділення АТ «Укрпошта» на травневі свята і 02.05.2021 року поштове відділення не працювало. За таких умов, Відповідач не мав фізичної можливості надіслати на адресу місця його проживання копію оскаржуваної Постанови рекомендованим листом 02.05.2021 року, а відтак викладені у Постанові та супровідному листі твердження Відповідача про направлення йому копії Постанови не відповідають дійсності.

З урахуванням викладеного, прохав: 1) Визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення та відкрити провадження у справі.2) Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4149044, винесену 02.05.2021 року інспектором ВП №1 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенком Д.І., і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

19.08.2021 року до суду звернувся представник Головного управління Національної поліції у Запорізькій області Кравченко О.М. з відзивом на позов, в якому посилався на те, що оскаржувана постанова серії ЕАН № 4149044 від 02.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення винесена інспектором ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Остапенком Д.І. з огляду на те, що позивач керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом.

Отже, дії старшого лейтенанта поліції Остапенка Д.І. щодо виявлення 02.05.2021 року о 02:13 на вул. Шевченка в м. Гуляйполе Запорізької області факту адміністративного правопорушення - керування ОСОБА_1 транспортним засобом мопедом «Дельта EX50QT» без захисного мотошолома, не зареєстрованого в установленому порядку та без посвідчення водія відповідної категорії є правомірними та законними.

З огляду на викладене, ГУНП вважає, що спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог чинного КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, інспектор поліції під час винесення оскаржуваної постанови діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

Також, ГУНП вважає необґрунтованими доводи позивача щодо неправильної кваліфікації його дій за ч.2 ст.126 КУпАП щодо заборони керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Щодо не доведеності твердження позивача про порушення його прав як особи яка притягається до адміністративної відповідальності та неможливістю скористатися юридичною допомогою та не зачитані інспектором його прав ГУНП вважає такі твердження позивача не доведеними, оскільки позивачем не надано доказів того, що він вимагав надання йому правової допомоги під час накладення на нього стягнення, або просив відкласти розгляд справи. Крім того, в оскаржуваній постанові міститься відмітка про відмову позивача від роз`яснення прав та про відмову від отримання копії постанови, відомостей про протилежне позивачем в постанові не зазначено.

Щодо посилання позивача на те, що справа про адміністративне правопорушення розглянута не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, а на місці зупинки транспортного засобу, зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5рп/15 роз`яснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення "за місцем його вчинення". Зазначено, що положення ч.1 ст.276 КУпАП, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу. Таким чином зазначеним рішенням роз`яснено, що словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу. З огляду на викладене, спірна постанова складена уповноваженою особою у відповідності до вимог ст.276 КУпАП у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Прохали відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.33-38).

20.08.2021 року до суду звернувся начальник ВП №1 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області Бідний В. з клопотанням про долучення до матеріалів справи диску з відеозаписом доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення (а.с.41-42).

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав відзив на позов, 06.09.2021 року подав клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому прохав відмовити у задоволенні позову.

Суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

02.05.2021 року постановою серії ЕАН №4149044 інспектора ВП №1 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Остапенка Д.І. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП за те, що 02.05.2021 року о 02:13:03 в м. Гуляйполе Запорізької області по вул. Шевченка ОСОБА_1 керував мопедом на дорозі державного значення, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, без захисного шолому та без посвідчення водія відповідної категорії, тобто водій не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 а) ПДР України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с.9).

Відповідно до постанови серії ЕАН №4149044 від 02.05.2021 року ОСОБА_1 відмовився від отримання копії постанови, відмовився від роз`яснення йому права за ст.ст. 268, 289 КУпАП. Копію постанови надіслано позивачу рекомендованим листом №4493 від 02.05.2021 року.

25.05.2021 року позивач звернувся до ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про видачу копії постанови та 25.05.2021 року отримав ксерокопію постанови (а.с.8).

Позивач свою вину у вчиненому правопорушенні не визнає, вважає, що для притягнення його до відповідальності були відсутні будь-які правові підстави.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. В ній зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1,2,9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, A) - особам, які досягли 16-річного віку. Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія…

Відповідно до п.1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.2 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом , передбачене накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року №340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія). Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 02.05.2021 року о 02:13:03 в м. Гуляйполе Запорізької області по вул. Шевченка керував мопедом на дорозі державного значення, який не зареєстрований у встановленому законом порядку, без захисного шолому та без посвідчення водія відповідної категорії, тобто водій не мав права керування таким транспортним засобом, чим порушив вимоги п.2.1 а) ПДР України (водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії).

Суд не приймає як безпідставне посилання позивача на те, що відповідальність за порушення вимог підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України передбачена ч.1 ст.126 КУпАП, з огляду на те, що для керування механічним транспортним засобом відповідно до п.2.1 а) ПДР України водій повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, крім того, частиною 9 ст.15, ст.16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії, а водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія.

Таким чином, суд доходить висновку, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу було з`ясовано всі обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП, у зв`язку з чим правомірно винесено Постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП саме за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Також суд не приймає як безпідставне посилання позивача на те, що його було позбавлено можливості будь-яким чином висловити свою незгоду із винністю у вчиненні адміністративного правопорушення та не забезпечено його права на правову допомогу, з огляду на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачем не заявлено таких клопотань, так як доказів зворотного суду не надано, крім того, в оскаржуваній постанові міститься відмітка про відмову позивача від роз`яснення прав та про відмову від отримання копії постанови.

Також суд не приймає як безпідставне посилання позивача на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено з порушенням вимог ст.276 КУпАП, з огляду на те, що відповідно до вимог ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не складався, і уповноваженою посадовою особою відповідача на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП , а так як під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оспорив допущене порушення і адміністративне стягнення, то уповноважена посадова особа відповідача не складала протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП.

Крім того, суд вважає, що позивачем пропущено строк подання позовної заяви щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності з поважних причин, з огляду на те, що оскаржувану постанову від 02.05.2021 року позивач отримав 25.05.2021 року (а.с.8) після звернення до ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області з заявою про видачу копії постанови, тобто після спливу строку на її скарження, а до суду позивач звернувся 28.05.2021 року, а тому суд за заявою позивача поновлює йому строк на оскарження постанови.

З огляду на викладене, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, є доведеною.

А тому суд відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності залишає рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Так як судом відмовлено у задоволенні вимог позивача в повному обсязі, тому судові витрати позивача у виді судового збору в сумі 454 грн. суд залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5-9, 19, 20, 25, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, ст.ст. 126, 280, 283-284, 287-293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4149044 від 02.05.2021 року, - залишити без задоволення.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч.4 ст.286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.М.Телегуз