Справа № 580/1338/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року справа № 580/1338/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради, про скасування розпорядження та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до міського голови міста Сміла Ананка Сергія Васильовича, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича, від 04 вересня 2020 року за № 190-к Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку 04.09.2020 за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, п.5 ст.40 КЗпП України;

- зобов`язати міського голову міста Сміла Ананка Сергія Васильовича поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку 04 вересня 2020 року.

Ухвалою від 06.09.2021 суд поновив позивачу пропущений місячний строк звернення до суду.

Ухвалою судді від 19.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, призначено судове засідання у справі на 11 годину 30 хвилин 13 травня 2021 року.

Усною ухвалою від 13.05.2021 із занесенням до протоколу судового засідання, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Цибка Олексія Олександровича , який виконував повноваження міського голови міста Сміла.

Заслухавши пояснення представників сторін, за відсутності клопотань учасників процесу про розгляд справи в судовому засіданні, суд керуючись ч. 5 ст. 262 КАС України усною ухвалою від 13.05.2021 із занесенням до протоколу судового засідання, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 04.09.2020 розпорядженням міського голови м. Сміла Цибка Олексія Олександровича від 04.09.2020 № 190-к звільнена за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

За твердженням позивача, період відсутності її на роботі, що пов`язаний із тимчасовою непрацездатністю складає 77 днів. Перебіг захворювань не мав безперервного характеру, оскільки у довідці № 2 та листках непрацездатності серії АКА № 479349 від 21.04.2020, серії АДЯ №616432 лікарем зазначено «Стати до роботи».

Згідно листка непрацездатності серія АДЯ № 616432 позивач хворіла по 26 червня 2020 року і до роботи мала стати 27 червня 2020 року, а звільнена з роботи 4 вересня 2020 року, тобто її звільнення за п. 5 ч. 1 ст.40 КЗпП України відбулося через 70 днів.

На підставі наведеного позивач вважає, що звільнена із займаної посади незаконно та підлягає поновленню на роботі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначивши у відзиві, що не є відповідальним за правомірність прийнятого попереднім міським головою спірного розпорядження, оскільки безпосередньо не досліджував та не з`ясовував наявність підстав для його видання.

Окрім цього, вказав, що позивач в період часу з 30.06.2020 по 04.09.2020 (48 робочих днів) відсутня на робочому місці, при цьому після 10.08.2020 повідомляла свого безпосереднього керівника про перебування на лікарняному, що призвело відображення в табелі обліку робочого часу недостовірної інформації про тимчасову непрацездатність працівника.

Отримавши відомості з медичних закладів міста та пересвідчившись у відсутності тимчасової непрацездатності працівника управлінням економічного розвитку скореговано табель обліку робочого часу та в період часу з 30.06.2020 по 04.09.2020 відображено НЗ, тобто неявка працівника на робоче місце з нез`ясованих причин.

За твердженням відповідача, позивач відсутня протягом кількох місяців на своєму робочому місці без поважних на те причин, що в свою чергу свідчить про безперервний триваючий прогул працівника ( п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України), порушення присяги посадової особи місцевого самоврядування та може бути самостійною підставою припинення служби в органах місцевого самоврядування. В той же час, міський голова Цибко О.О. в якості підстави для припинення служби в органах місцевого самоврядування визначив нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності (п.5 ст. 40 КЗпП України), що за відсутності належного підтвердження факту тимчасової непрацездатності понад визначені законодавством строки, з урахуванням триваючої відсутності працівника на робочому місці, може свідчити про невірно встановлену Цибком О.О. підставу звільнення такого працівника.

Також відповідач просив звернути увагу, що відповідно до пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом і перевіряти їх відповідність законові. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Відповідач вважає, що в даному випадку, зміна формулювання причин звільнення через самовільне усунення працівником від виконання своїх посадових обов`язків внаслідок триваючої відсутності на робочому місці не призведе до зміни фактичних обставин, які стали підставою для звільнення позивача, а відповідатиме наслідку вчиненого порушення працівником триваючого прогулу та присяги посадової особи місцевого самоврядування.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просив врахувати при розгляді справи викладені у даному відзиві на позовну заяву аргументи та доводи.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

28.02.2020 ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку виконавчого комітету Смілянської міської ради (), їй присвоєно 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

02.03.2020 ОСОБА_1 склала присягу посадової особи місцевого самоврядування та попереджена про спеціальні обмеження встановлені Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про запобігання корупції» щодо прийняття на службу в органи місцевого самоврядування та її проходження, у зв`язку з чим є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

04.09.2020 розпорядженням міського голови Цибка О.О. № 190-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності.

Наведене розпорядження прийнято відповідно до п. 20 ч. 4 ст. 42 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 11, 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 5 ст. 40 КЗпП України, акту від 17.08.2020 про встановлення факту перебування працівника на лікарняному за місцем проживання, враховуючи тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із наведеним розпорядженням позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування, є Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі - Закон України №2493-III).

Згідно ст. 3 Закону України №2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є, зокрема, посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Позивач проходила службу в органі місцевого самоврядування - Смілянській міській раді, де їй присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування та прийнята присяга посадової особи органу місцевого самоврядування, тому даний спір в силу п. 17 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язаний з проходженням публічної служби.

За змістом ст. 7 Закону України №2493-III на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України №2493-III організація навчання і підвищення кваліфікації посадових осіб місцевого самоврядування, просування їх по службі, визначення тривалості робочого часу, порядку здійснення ними службових відряджень та відшкодування витрат на ці відрядження, а також особливості їх дисциплінарної відповідальності, вирішення інших питань, пов`язаних із службою в органах місцевого самоврядування, забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України №2493-III крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України.

З наведених норм Закону України №2493-III вбачається, що в частині оформлення трудових відносин та припинення служби на позивача також поширюються загальні норми Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку нез`явлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений триваліший строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у зв`язку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посада) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Підставою для розірвання трудового договору є нез`явлення на роботу протягом зазначеного строку. Вихід на роботу хоч би на один день перериває цей строк, і у подальшому чотиримісячний строк має обчислюватись знову. Підсумовуватись періоди неявки на роботу, тривалістю менше чотирьох місяців, не можуть.

Отже, застосування зазначеної норми передбачає одночасну наявність двох складових її диспозиції - як установленого нею проміжку часу, протягом якого працівник не з`являвся на роботу, так і факту безперервної непрацездатності працівника упродовж зазначеного часу. Відсутність хоча б однієї з них виключає можливість застосування згаданої норми як підстави звільнення з роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, у період 08 квітня 2020 року по 17 квітня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Смілянської міської ради амбулаторія загальної практики сімейної медицини № 5 (скорочена назва КНП «ЦПМСД» СМР АЗПСМ № 5), за якою до роботи мала приступити з 18 квітня 2020 року, що підтверджується довідкою № 2 вказаної установи.

В період з 21 квітня 2020 року по 28 травня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради (скорочена назва КНП «Смілянська МП» СМР) та до роботи мала приступити 29 травня 2020 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АКА № 479349 від 21.04.2020.

В період з 29 травня 2020 року по 26 червня 2020 року позивач перебувала на амбулаторному лікуванні в комунальному некомерційному підприємстві «Смілянська міська поліклініка» Смілянської міської ради (скорочена назва КНП «Смілянська МП» CMP) та до роботи мала приступити 27 червня 2020 року, що підтверджується листком непрацездатності серія АДЯ № 616432 від 11.08.2020.

З наведеного суд встановив, що період відсутності позивача на роботі, який пов`язаний із тимчасовою непрацездатністю складає 77 днів.

Отже, умова щодо безперервної непрацездатності позивача упродовж чотирьох місяців підряд не дотримана, тому позивач не може бути звільнена із займаної посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що вказує на незаконність прийнятого розпорядження від 04 вересня 2020 року за № 190-к.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку, свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Отже, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Вищенаведене відповідає сталій практиці Верховного Суду. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 по справі №П/9901/101/18 (провадження № 11-217заі18), постановах Верховного Суду від 04.07.2018 по справі №826/12916/15, від 06.03.2019 по справі № 824/424/16-а, від 13.03.2019 по справі № 826/751/16, від 27.06.2019 по справі № 826/5732/16, від 26.07.2019 по справі №826/8797/15, від 09.10.2019 по справі № П/811/1672/15, від 12.09.2019 по справі №821/3736/15-а, від 22.10.2019 по справі №816/584/17, від 15.04.2020 по справі №826/5596/17, від 19.05.2020 по справі № 9901/226/19.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 по справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11), звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, у разі визнання незаконним та скасування акту суб`єкта владних повноважень, відповідно до якого особу було звільнено із займаної посади, ефективних способом захисту та поновлення порушених прав в даному випадку буде поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Відповідач надав до суду витяг з додатку №1 до рішення Смілянської міської ради від 18.02.2021 №8-1/VIII, відповідно до якого вбачається, що названим рішенням скорочено дві посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів, однак прийняття зазначеного рішення, з урахуванням перелічених законодавчих приписів та позиції Верховного Суду, жодним чином не впливає на поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що іншого способу, окрім як поновлення позивача на попередній роботі, не існує. За таких обставин позивач підлягає поновленню на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку Смілянської міської ради з наступного дня після дати звільнення - з 05.09.2020, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Щодо твердження відповідача про необхідність зміни судом формулювання причин звільнення і приведення його у відповідність з чинним законодавством про працю, суд зазначає, що суд має право лише змінювати формулювання причин звільнення, однак не може надавати власну оцінку поведінці працівника та кваліфікації його дій, як невиконання службових обов`язків чи прогул, оскільки це є прерогативою роботодавця.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду в частині поновлення позивача на займаній посаді підлягає негайному виконанню.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295, 371 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови м. Сміли Цибка Олексія Олександровича, від 04 вересня 2020 року за № 190-к «Про звільнення ОСОБА_1 » з посади головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу торгівлі, підприємництва та захисту прав споживачів управління економічного розвитку Смілянської міської ради з 05.09.2020.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустити до негайного виконання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з урахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко