Справа № 570/1740/21
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№570/1740/21
Номер провадження 2-а/570/35/2021
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області (як місцевого адміністративного суду) Коробов С.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу №1, роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Бурого Олексія Вікторовича, та Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови серія ДПО18 № 699637 від 09.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 09 квітня 2021 року відповідачем 1 щодо ОСОБА_1 винесена постанова серії ДПО18 № 699637 в справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

В поданій до суду позовній заяві позивач, посилаючись на те, що постанова інспектором поліції винесена незаконно та з порушенням процесуальних норм, а також на те, що правопорушення ОСОБА_1 не вчинялось, просить суд скасувати постанову від 09 квітня 2021 року.

Позивач до суду подав заяву, в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить провести розгляд справи без його участі, в порядку письмового провадження.

Відповідач 1 та представник відповідача 2 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином та в установлений строк були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи у суді. Позиція відповідача щодо даного позову викладена у поданому до суду відзиві.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених даною статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в межах наявних в справі доказів в письмовому провадженні.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, 09 квітня 2021 року відповідачем 1 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову серії ДПО18 № 699637 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КпАП України. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 09 квітня 2021 року в 00 годин 54 хвилини на 251 км автодороги Київ-Чоп, керував автомобілем "Mercedes Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби був неосвітлений задній державний номерний знак, який не читався з відстані 20м.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача (відповідачів), як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що інспектором патрульної поліції Бурим О.В. жодним чином не зафіксовано та не підтверджено жодним допустимим й належним доказом факт вчинення позивачем правопорушення.

У свою чергу, позивач обґрунтовує свою позицію тим, що він правил дорожнього руху не порушував та 09.04.2021 керував автомобілем на 251 км автодороги Київ-Чоп, мав при собі документи та номерний знак автомобіля мав чорні символи на білому фоні та чітко читався з відстані 20 метрів.

Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, що передбачена частиною шостою статті 121 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 699637 від 09.04.2021, не підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення незаконною та її скасування.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування під час розгляду справи.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт неможливості прочитати дані автомобільного номерного знаку з відстані 20 метрів. У відзиві на позовну заяву замість підтвердження даної обставини відповідач наводить аргументи на підтвердження факту неосвітленності номерного знаку.

Системний аналіз ч. 6 ст. 121 КУпАП свідчить про наявність декількох альтернативних діянь, які законодавцем визначені, як адміністративні правопорушення. Оскільки законодавець використовує сполучники "чи" та "або", адміністративним правопорушенням буде вважатись будь-яке окремо вчинене діяння з переліку, викладеного у вказаній статті, а саме «Керування водієм транспортним засобом…» (ч. 6 ст. 121 КУпАП):

- не зареєстрованим в установленому порядку,

- не перереєстрованим в Україні в установленому порядку,

- його експлуатація без номерного знака,

- його експлуатація з номерним знаком, що не належить цьому засобу;

- його експлуатація з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів,

- його експлуатація з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці,

- його експлуатація з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію,

- його експлуатація з забрудненим номерним знаком,

- його експлуатація з номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів,

- його експлуатація з перевернутим номерним знаком,

- його експлуатація з неосвітленим номерним знаком.

Отже, законодавець розрізняє правопорушення у виді «експлуатації транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком» та «експлуатацію з номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів».

При конкуренції норм орган, який складає постанову має визначитись, яке з двох альтернативних порушень слід зазначати у постанові про накладення адміністративного стягнення, оскільки законодавець не використовує сполучник "і". Отже зазначення відразу двох альтернативних частин диспозиції статті 124 КУпАП законодавцем не передбачено.

З тексту постанови, винесеної патрульним поліцейським щодо позивача вбачається, що патрульним встановлено як «експлуатацію з номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів», так і «експлуатації транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком». З цього вбачається, що інспектор патрульної поліції на момент складання постанови не визначився, яке ж саме порушення Правил дорожнього руху з двох зазначених альтернативних правопорушень слід вмінити у провину позивачу та зазначити у постанові. Отже, не визначившись з кінцевим видом порушення, інспектором було зазначене два види порушення у постанові, що свідчить про те, що орган, уповноважений на винесення постанови про накладення адміністративного стягнення не визначив кінцево, за що саме слід притягнути особу до адміністративної відповідальності.

У відзиві на позовну заяву представником відповідача (без надання повноважень на представництво як першого, так і другого відповідачів у порядку, визначеному ст. 59 КАС України), наводяться аргументи на підтвердження факту «експлуатації позивачем транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком». На підтвердження цього факту у відзиві наявне посилання на відеозапис з портативного відеореєстратора (файли № та № ).

Отже, виходячи як з факту зазначення першим з порушень позивача у постанові про накладення стягнення керування ним автомобілем з неосвітленим номерним знаком, так і з факту намагання доведення відповідачами у відзиві наявності саме цього порешення ПДР позивачем предметом доказування у даній справі є підтвердження наявності чи відсутності факту «експлуатації позивачем транспортного засобу з неосвітленим номерним знаком». У відзиві також відповідачами згадується і неможливість визначення символів номерного знаку на автомобілі позивача з відстані 20 метрів.

Суд при прийнятті рішення констатує, що як під час складення оскаржуваної постанови, так і у відзиві на позовну заяву відповідачами не зазначено жодного доказу на підтвердження факту «експлуатації позивачем транспортного засобу з номерним знаком, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів». З відеозапису дій патрульних поліцейських, наданого разом з відзивом, вбачається, що на пропозицію водія (позивача у справі) встановити його автомобіль на відстань 20 метрів та провести спостереження можливості бачити у існуючій дорожній ситуації номерний знак його автомобіля, поліцейські відмовили, замірів не проводили, будь яких дій по з`ясуванню вказаної обставини не проводили, жодних доказів неможливості зчитування номерного знаку з відстані 20 метрів ні позивачу під час зупинення його автомобіля, ні суду не надали. Посилання відповідачів у відзиві на те, що з відеозапису видно неосвітленість номерного знаку не підтверджується самим записом, оскількі номерний знак автомобіля позивача на відеозаписі розташований на відстані приблизно двох метрів від автомобіля патрульних поліцейських та самого поліцейського з нагрудним відеореєстратором і повністю освітлений фарами патрульного автомобіля. Будь-яких дій по встановленню фактів, зазначених у оскаржуваній останові, з відеозапису не вбачається і патрульними поліцейськими не здійснювалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова інспектора поліції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 121 КпАП України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 72, 77, 205 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора взводу №1, роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Бурого Олексія Вікторовича та Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови серія ДПО18 № 699637 від 09.04.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора взводу №1, роти № 1 батальйону УПП в Житомирській області ДПП лейтенанта поліції Бурого Олексія Вікторовича серії ДПО №699637 від 09.04.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.6 ст. 121 КпАП України відносно ОСОБА_1 за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Коробов С.О.