Справа № 160/12905/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 вересня 2021 року Справа № 160/12905/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Врона О.В., розглянувши матеріали позовної заяви і заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 , м. Дніпро

до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання дій протиправними та скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить постанову від 11.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61441949 по стягненню з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 11727 грн. разом з арештом, накладеним на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в сумі 11 796 грн., - визнати протиправною та скасувати.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

На виконання вищезазначеної ухвали суду позивач, дотримавшись встановленого судом строку, передав до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду належним чином засвідчені копії документів, що визначені в додатках до позовної заяви для суду та для інших учасників справи та надав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

В обґрунтування поданої заяви позивач вказав про виникнення певних труднощів при визначенні порядку оскарження постанов виконавчої служби, які належать до розгляду в порядку різного судочинства, що потребувало часу для їх вирішення. Так, позивач раніше звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про скасування постанови від 17.05.2021 у виконавчому провадженні №59490383 про закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу та скасування постанови від 11.03.2020 про відкриття виконавчого провадження №61441949 в частині стягнення виконавчого збору в сумі 11727 грн. разом з арештом, накладеним на все рухоме та нерухоме майно. Вказаний позов у зв`язку з тим, що в ньому було об`єднано кілька вимог, які належать до розгляду в порядку різного судочинства ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №160/9357/21.

В порядку досудового врегулювання спору позивач двічі подавав відповідачу заяву про скасування оскаржуваної постанови державної виконавчої служби 16.03.2021 і 28.04.2021.За результатами розгляду останньої відповідачем прийнята постанова від 14.05.2021 про результати перевірки матеріалів виконавчого провадження. Листом №689 від 21.05.2021 зазначена постанова та інші документи вручені позивачу особисто.

Оскільки позивач вживав заходи досудового врегулювання спору, то помилково вважав, що для звернення з даним позовом до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк відповідно до абз. 1 ч.4 ст. 122 КАС України.

Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на подання позовної заяви, суд зазначає наступне:

Згідно частин 1, 3, 4 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Суд зазначає, що позивач, отримавши постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження№61441949 від 11.03.2020 року, та не погоджуючись з цієї постановою чи діями державного виконавця щодо її винесення, мав право як боржник у цьому виконавчому провадженні в межах десятиденного строку, передбаченого ч. 2 ст. 287 КАС України, у встановленому порядку звернутися до суду за захистом свої прав.У такому спорі не передбачено можливість досудового порядку його вирішення, зокрема в порядку звернення зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки за правилами частин 1-3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" боржником такі рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені лише до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Дотримання процесуальних строків є обов`язком сторін.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.11.2019 у справі № 9901/405/19 і в постанові від 08.10.2020 №9901/32/20 зазначає: «Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо».

За змістом частини першої статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Обов`язок додержання законів передбачає і обов`язок їх знання. Тобто, закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідомий принцип права: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, який міститься в частині другій статті 68 Конституції України.

Посилання позивача на незнання особливостей законодавства не можуть бути прийнятними, оскільки позивач не позбавлений права та можливості звернутися за правничою допомогою до юриста, в т.ч. в порядку отримання безоплатної правової допомоги, а по друге: суперечать презумпції знання законодавства, суть якої полягає в тому, що кожен вважається таким, що знає закони.

Поважними причинами пропуску строку на звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами. В матеріалах позовної заяви докази таких обставин відсутні.

Навіть посилаючись на вжиття заходів врегулювання спору позивач не надав доказів неможливості звернення в десятиденний строк з дня отримання 06.07.2021 ухвал Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 про повернення позовної заяви і від 17.06.2021 про виправлення описки.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (п.9 ч.4 ст. 169 КАС України).

Враховуючи обставини, на які позивач посилається в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд приходить до висновку про неможливість визнати їх поважними та вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про поновлення строку на подання позовної заяви.

Позовна заява ОСОБА_1 разом із усіма доданими до неї документами підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись статтями 122,123,169,287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду на подання позовної заяви до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду на подання позовної заяви до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, направити особі, яка її подала.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку і у строки, встановлені статтею 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інформацію щодо розгляду даної справи її учасники можуть отримати в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -http://adm.dp.court.gov.ua.

Суддя О.В. Врона