Справа № 640/9321/19
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 року м. Київ № 640/9321/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Акціонерного товариства «Українська залізниця в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача

Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання дій протиправними, відшкодування матеріальних збитків

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі по тексту - позивач), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Лисенка, будинок 6 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач), адреса: 03680, місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 31, корпус 2, в якій позивач, з урахуванням заяви про «збільшення позовних вимог», якою фактично уточнено їх, просить суд:

- визнати протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації);

- стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» матеріальні збитки у розмірі 45257,13 грн.

В обгрунтування поданої позовної заяви позивач послався на те, що на території Приміського вокзалу Київ-Пасажирський, що обліковується на балансі виробничого підрозділу Центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ «Укрзалізниця» за адресою: місто Київ, площа Вокзальна, 1а, знаходилась мала архітектурна форма (МАФ) №16, інвентаризаційний №033, площею 54 кв.м, яка побудована генпідрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтрейд» справа біля сходів виходу на пішохідний міст над Північними платформами №1,2 та введена в експлуатацію в 2012 році.

Також, позивач вказано, що МАФ №16 включений до статутного капіталу ПАТ «Укрзалізниця» та є власністю останнього, обліковується на балансі виробничого підрозділу Центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Згідно відомостей наявності основних засобів Центру залишкова вартість МАФу станом на 31 січня 2019 року становить 45257,13 грн, а дата кінцевої амортизації - 30 листопада 2018 року.

08 лютого 2019 року без попереджень та погодження з боку залізниці, на територію Примірського вокзалу Київ-Пасажирський заїхали автомобілі Комунального підприємства «Київблагоустрій» для демонтажу МАФу №16.

Як стверджує позивач, співробітники Центру надали представникам відповідача усі документи, що підтверджують належність споруди до майна АТ «Укрзалізниця», проте, працівники відповідача не зупинились від вчинення дій щодо демонтажу цієї споруди.

11 лютого 2019 року працівники Комунального підприємства «Київблагоустрій» повністю демонтували МАФ №16, забравши елементи конструкції.

В результати таких дій працівників відповідача, як стверджує позивач, йому заподіяно збитки у розмірі 45257,13 грн.

Позивач зазначає, що він не отримував жодних приписів щодо демонтажу зазначеної тимчасової споруди із зазначенням строку демонтажу.

Більш того, у позовній заяві зазначено, що Центр одразу 08 лютого 2019 року листом від РПЦ4/186 від 07 лютого 2019 року інформував відповідача щодо того, що зазначена тимчасова споруда є власністю АТ «Укрзалізниця», а припис щодо демонтажу внесено в неналежний спосіб, а саме вручено суборендарю, який його викинув та нікому не повідомив.

Вказані обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що 24 січня 2019 року інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» проведено перевірку правомірності встановлення тимчасової споруди в м. Києві, площа Вокзальна, 1а, за результатами якої винесено припис №1904935 та запропоновано надати проектно-дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди у термін до трьох діб, а в разі відсутності дозвільної документації запропоновано здійснити демонтаж власними силами.

У зв`язку з відмовою від отримання припису, інспектором здійснено фотофіксацію наклеювання припису у відповідності до пункту 20.2.1 Правил благоустрою міста Києва

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач знав про наклеєний припис, що підтверджується листом від 07 лютого 2019 року №РПЦ4/186, у якому позивач повідомив, що він є власником тимчасової споруди, але не надав жодних дозвільних документів на встановлення тимчасової споруди, яким, в даному випадку є паспорт прив`язки.

Також, у відзиві на позовну заяву зазначено, що рішення про демонтаж за наслідками невиконання вимог припису Комунальне підприємство «Київблагоустрій» не приймає, такими повноваженнями наділений Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

06 лютого 2019 року, як вказано у відзиві на позовну заяву, Департаментом прийнято рішення №064-655, яким надано доручення відповідачу вжити заходи щодо демонтажу тимчасової споруди за адресою: площа Вокзальна, 1 у місті Києві.

В період з 08 по 14 лютого 2019 року на виконання рішення Департаменту відповідач здійснив демонтаж тимчасової споруди у м. Києві, про що складено відповідні акти.

Більш того, представник відповідача послався й на те, що чинним законодавством на відповідача не покладено обов`язку погодження демонтажу тимчасових споруд.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2019 року для розгляду адміністративної справи №640/9321/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 червня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 березня 2021 року №192 адміністративна справа №640/9321/19 передана на повторний автоматичний розподіл між суддями у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Патратій О.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду адміністративної справи №640/9321/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Гарника К.Ю.

Ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2021 року, у тому числі,

- прийнято до провадження адміністративну справу №640/9321/19 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

- залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: 04074, місто Київ, вулиця Вишгородська, будинок 21, ).

- запропоновано Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» не пізніше семи днів з дня вручення копії цієї ухвали надати суду письмові пояснення щодо того, які саме дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) товариство просить визнати протиправними.

- зобов`язано Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не пізніше семи днів з дня вручення копії цієї ухвали надати на адресу суду належним чином засвідчені копії матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди, яка належала Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та була розташована за адресою: місто Київ, вулиця Вокзальна, 1а.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не подала з невідомих суду причин. Вимоги ухвали суду в частині надання належним чином засвідчені копії матеріалів, що стали підставою для прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди, яка належала Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та була розташована за адресою: місто Київ, вулиця Вокзальна, 1а третьою особою також не виконані.

Також, суд зазначає, що позивачем також не надані на вимогу суду вмотивовані письмові пояснення, які саме дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) він просить визнати протиправними, оскільки зі змісту прохальної частини позовної заяви не вбачається, з якими діями відповідача не погоджується позивач, між тим, з огляду за зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що позивач не погоджується з діями працівників відповідача саме щодо демонтажу МАФу №16.

Також, в ухвалі суду від 26 березня 2021 року було зазначено, що питання щодо наявності правових підстав для закриття провадження у справі буде вирішено судом при розгляді справи по суті, після отримання від позивача письмових пояснень та від третьої особи - додаткових доказів у справі.

Так, в обґрунтування поданого клопотання про закриття провадження у справі, представник відповідача послався на те, що спір щодо відшкодування збитків, завданих демонтажем тимчасової споруди не відноситься до публічно-правового спору, тобто не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З цього приводу, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» наголосив на тому, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб органів місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55 Конституції України та статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, визначальним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є наявність суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах управлінських функцій.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Положеннями статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV визначено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

У статті 12 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV зазначено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Наведене в сукупності свідчить, що вказаний Закон наділяє міські ради та їх виконавчі органи повноваженнями здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою.

У розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - роботи щодо відновлення об`єкту благоустрою території).

Тобто, демонтаж тимчасових споруд є реалізацією владних функцій, а тому звернення до суду з метою їх оскарження зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру і повинно здійснюватись у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з частиною 4 статті 22 Цивільного кодексу України на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Враховуючи, що вимоги щодо відшкодування вартості майна в даному випадку є заходом відновлення прав позивача, які, на думку останнього, були порушені відповідачем в процесі владно-управлінської діяльності, спір в цій частині також є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Така правова позиція щодо юрисдикції спорів, пов`язаних із виконанням рішення про демонтаж тимчасових споруд для підприємницької діяльності викладена у поставах Великої Палати Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі №826/10330/17, від 08 червня 2019 року у справі № 912/1286/18, від 21 травня 2020 року у справі №160/239/19.

Таким чином, відсутні правові підстави для закриття провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача матеріальних збитків та наявні правові підстави для розгляду цих позовних вимог з ухваленням остаточного рішення суду по суті.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Зі зведеного переліку майна Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця», що закріплюється за ПАТ «Українська залізниця», затвердженого Міністерством інфраструктури від 18 серпня 2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи, мала архітектурна форма №16 (інвентаризаційний №033) за адресою: місто Київ, Солом`янський район, площа Вокзальна, 1а включена до статутного капітала ПАТ «Укрзалізниця», обліковується на балансі виробничого підрозділу Центр регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», має залишкову вартість станом на 31 січня 2019 року - 45257,13 грн.

24 січня 2019 року провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» за результатами перевірки встановлено порушення ДТТО «Південно-Західна залізниця» пункту 20.1.1. Правил благоустрою міста Києва за адресою: місто Київ, площа Вокзальна, 1, у зв`язку з чим видано припис №1904935, в якому запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди, а в разі відсутності такої запропоновано демонтувати її власними силами. Термін для усунення порушень встановлений в три робочі дні. Також у вказаному приписі зазначено, що припис наклеєно на тимчасову споруду та зроблено фотофіксацію, про що надано відповідні докази (Т.1, арк. 75,78)

06 лютого 2019 року Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) прийнято рішення №064-655, яким доручено Комунальному підприємству «Київблагоустрій» вжити заходів шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою за адресою: Солом`янський район, Вокзальна площа 1.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач листом від 07 лютого 2019 року №РПЦ4/186 повідомив відповідача про те, що тимчасова споруда №16 (мала архітектурна форма), площею 53,97 кв.м., інвентаризаційний №033 є власністю залізниці та обліковується на балансі виробничого підрозділу Центру регіональних перевезень пасажирів регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Також, у зазначеному листі вказано, що жодних приписів щодо демонтажу вказаної тимчасової споруди із зазначенням строку такого демонтажу на адресу залізниці не надходило, а сам припис №1904935 від 24 січня 2019 року щодо демонтажу вручено не власнику, а орендарю.

Вказаний надійшов на адресу відповідача 08 лютого 2019 року.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій акта №03-44 від 08 лютого 2019 року та акта без номеру від 12 лютого 2019 року проведення демонтажу, працівниками Комунального підприємства «Київблагоустрій» на підставі припису №1904935 від 24 січня 2019 року та доручення Департаменту міського благоустрою №064-655 від 06 лютого 2019 року проведено демонтаж тимчасової споруди (МАФа) №16 за адресою: місто Київ, площа Вокзальна, 1.

Незгода з діями відповідача щодо проведення повного демонтажу тимчасової споруди, які спричинили матеріальні збитки, стала підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 2 та 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі по тексту - Закон України від 17 лютого 2011 року №3038-VI) тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Таким органом станом на день виникнення спірних правовідносин (24 січня 2019 року - дата винесення припису) відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31 травня 2011 року №633/2011, є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (Мінрегіон України).

Так, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1330/20068, затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі по тексту - Порядок №244 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)), яким визначено механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Пунктом 1.3. Порядку №244 передбачено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

У відповідності до пункту 2.1. Порядку №244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1).

Паспорт прив`язки ТС - це комплект документів, у яких визначено

місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території (пункт 1.4. Порядку №244).

Згідно з положеннями розділу ІІ Порядку №244, зокрема, оформлення паспорта прив`язки ТС, продовження строку його дії, призупинення дії паспорта прив`язки ТС, анулювання та відновлення дії паспорта прив`язки ТС здійснюється органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації.

Так, абзацом 1 пункту 1.2. Порядку №56/5443 передбачено, що під значенням «тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально - культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності» слід розуміти одноповерхову споруду, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

З аналізу наведених норм Порядку №244 та Порядку №56/5443 суд дійшов висновку, що саме Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) наділений повноваженнями щодо оформлення та анулювання паспортів прив`язок тимчасових споруд.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що позивачем отримано від Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) паспорт прив`язки демонтованої тимчасової споруди.

Також, як вже зазначалось судом, згідно зі статтею 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року №2807-IV (далі по тексту - Закон України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин)) до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Статтею 12 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV передбачено, що суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

У відповідності до статті 34 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.

Частиною 1 статті 40 Закону України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.

Таким чином, Закон України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV наділяє повноваженням міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою міста Києва.

Тобто, посадова особа відповідача наділена повноваженнями в частині здійснення контролю у сфері благоустрою міста Києва.

Пунктом 9 частини 1 статті 21 Закону України від 06 вересня 2005 року №2807-IV передбачено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є малі архітектурні форми.

Частинами другою-третьою статті 21 Закону України від 06 вересня 2005 року №2807-IV, зокрема, встановлено, що мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

До малих архітектурних форм належать: альтанки, павільйони, навіси; паркові арки (аркади) і колони (колонади); вуличні вази, вазони і амфори; декоративна та ігрова скульптура; вуличні меблі (лавки, лави, столи); сходи, балюстради; паркові містки; огорожі, ворота, ґрати; інформаційні стенди, дошки, вивіски; інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Згідно з пунктом 2.3 розділу ІІ Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року №1051/1051 (далі по тексту - Правила благоустрою, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) елементами благоустрою, зокрема, є малі архітектурні форми, інші елементи благоустрою, визначені відповідними нормативно-правовими актами.

У розділі І Правил благоустрою встановлено, що тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.

Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Правил благоустрою комплексним благоустроєм міста вважається проведення на визначеній території міста (мікрорайон, квартал, парк, бульвар, вулиця, провулок, узвіз тощо) робіт з улаштування (відновлення) твердого покриття доріг і тротуарів, обладнання пристроями безпеки руху, озеленення, забезпечення зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами, розміщення тимчасових споруд та малих архітектурних форм, садово-паркових меблів, здійснення інших заходів, спрямованих на поліпшення технічного і санітарного стану території, покращення комфортності мешкання жителів та гостей міста Києва.

Відповідно до положень пункту 13.1 розділу ХІІІ Правил благоустрою розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 13.2.1 Правил благоустрою передбачено, що розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності під час проведення ярмаркових, загальноміських або державних заходів здійснюється відповідно до розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в яких, у разі необхідності, передбачаються заходи щодо запобігання пошкодженню об`єктів благоустрою, укладання угод на вивезення відходів, забезпечення контролю за організацією постійного прибирання закріплених і прилеглих територій, своєчасного вивезення вмісту контейнерів та урн для сміття, встановлення та (або) належного утримання туалетів і біотуалетів. Розміщення об`єктів сезонної торгівлі здійснюється відповідно до схеми розміщення та порядку розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за поданням Департаменту промисловості та розвитку підприємництва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та погодженням Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У відповідності до пунктів 13.2.3, 13.2.4 Правил благоустрою самовільно встановлені (розміщені) малі архітектурні форми та тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, підлягають демонтажу власником об`єкта (особою, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) за власні кошти у строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

У разі якщо власник малої архітектурної форми або тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (особа, яка здійснила встановлення (розміщення) об`єкта) не провів демонтажу відповідно до абзацу першого цього пункту, демонтаж об`єкта здійснюється в порядку, встановленому пунктом 13.3 цих Правил.

Всі малі архітектурні форми та тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності розміщуються з дотриманням вимог будівельних, санітарно-гігієнічних норм, а також містобудівних обмежень, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та раціонального використання територій, охорони історико-культурної спадщини, земельно-господарського устрою, комплексної схеми тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, рішень Київської міської ради, розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно пункту 20.2.1 якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов`язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов`язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об`єктів благоустрою.

Зокрема, підпунктом 13.3.1 пункту 13.3 розділу ХІІІ Правил благоустрою передбачено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київблагоустрій» (далі - КП «Київблагоустрій») вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Підпунктом 13.3.2. пункту 13.3 розділу ХІІІ Правил благоустрою передбачено, що у разі якщо власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, не здійснює демонтаж (переміщення) цього засобу в строки, зазначені в приписі, Департамент промисловості та розвитку підприємництва, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) негайно вживають заходів щодо організації демонтажу (переміщення) самовільно розміщеного (встановленого) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на підставі рішень, зазначених у підпункті 13.3.3 пункту 13.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з наступним відшкодуванням усіх витрат згідно з абзацом 3 цього підпункту.

Абзацом 1 підпункту 13.3.3. пункту 13.3 розділу ХІІІ Правил благоустрою передбачено, що рішення про демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі приймається Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районними в місті Києві державними адміністраціями, Департаментом промисловості та розвитку підприємництва (щодо об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі).

Київська міська рада рішенням від 23 жовтня 2013 року № 246/9734 «Про міський благоустрій» затвердила, зокрема, Положення про головного інспектора та інспекторів з благоустрою міста Києва (надалі - Положення №246/9734), відповідно до пункту 1 якого Головний інспектор та інспектор з благоустрою міста Києва - посадові особи управління контролю за благоустроєм міста Києва Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), інспектори районних в місті Києві відділів контролю за благоустроєм, інспектори КП "Київблагоустрій" наділені повноваженнями із здійснення контролю за станом благоустрою населеного пункту, виконанням Правил благоустрою міста Києва, а також притягнення винних до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою. Діяльність інспекторів контролює та координує головний інспектор з благоустрою міста Києва - начальник управління контролю за благоустроєм Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - головний інспектор). Організаційно-методичне керівництво діяльністю інспекторів та громадських інспекторів з благоустрою міста Києва здійснює Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до пункту 2 Положення №246/9734 головний інспектор та інспектор з благоустрою міста Києва у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням.

Згідно з пунктом 3 Положення №246/9734 головний інспектор та інспектори з благоустрою міста Києва: контролюють стан благоустрою міста Києва; здійснюють контроль за дотриманням Правил благоустрою міста Києва; здійснюють складання протоколів про порушення законодавства у сфері благоустрою; проводять рейди та перевірки; притягають винних до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою міста Києва; здійснюють профілактику правопорушень в сфері благоустрою міста Києва; виконують інші обов`язки відповідно до законодавства.

Права головного інспектора та інспектора з благоустрою міста Києва визначені у пункті 4 Положення №246/9734, відповідно до якого останні мають право, зокрема: проводити рейди та перевірки територій та об`єктів міста Києва щодо стану їх благоустрою і додержання підприємствами, установами, організаціями, громадянами законодавства у сфері благоустрою населених пунктів; складати протоколи про порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів для притягнення винних до відповідальності; одержувати у встановленому законодавством порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності інформацію, документи і матеріали для виконання покладених на них завдань; здійснювати в межах своєї компетенції контроль за дотриманням законодавства в сфері благоустрою та населених пунктів.

Відповідно до пункту 5 Положення №246/9734 вимоги головного інспектора та інспектора з благоустрою міста Києва у межах виконання їх повноважень є обов`язковими для виконання посадовими особами підприємств, установ та організацій, фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності. Вимоги головного інспектора є обов`язковими для виконання інспекторами з благоустрою міста Києва.

Таким чином, Київською міською державною адміністрацією були делеговані підприємству публічно-владні управлінські функції в частині забезпечення благоустрою міста Києва.

На виконання вказаних функцій, як було встановлено судом, головним інспектором комунального підприємства «Київблагоустрій» здійснено вихід а адресою: місто Київ, площа Вокзальна, будинок 1 у Солом`янському районі, за результатами якого встановлено порушення Правил благоустрою міста Києва та виписано припис №1904935 від 24 січня 2019 року, якими зобов`язано власника тимчасових споруд надати дозвільну документацію на встановлення приміщення для охорони, огорожі та шлагбауму протягом трьох днів, а у разі її відсутності демонтувати власними силами вказані споруди.

Матеріали справи не містять доказів надання таких документів, як і не містять підтвердження самовільного демонтування цих споруд їх власником.

У зв`язку ненаданням вказаних вище дозвільних документів та невиконанням приписів в частині демонтування споруд власними силами власника, Департаментом міського благоустрою винесено рішення, оформлене дорученням від 06 лютого 2019 року № 064-655 про демонтаж тимчасової споруди.

Як вже зазначалось судом, на виконання доручення Департаменту, 08 та 12 лютого 2019 року комісія, працівники та техніка комунального підприємства «Київблагоустрій» прибули на місце демонтажу об`єкту та здійснили демонтаж тимчасової споруди, про що складені відповідні акти.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що працівники відповідача при здійсненні демонтажу тимчасової споруди №16 діяли в порядок, спосіб та в межах наданих їм законом повноважень.

В свою чергу, слід ще раз наголосити, що позивачем не додано й до позовної заяви паспорту прив`язки тимчасової споруди, який в даному випадку є дозвільним документом на її розміщення.

Більш того, слід наголосити й на тому, що позивачем не оскаржується рішення Департаменту міського благоустрою №064-655 від 06 лютого 2019 року, тобто, станом на теперішній час воно є чинним та не скасованим, відповідно, у працівників відповідача не було правових підстав для його не виконання.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача в частині того, що він не отримував припису від 24 січня 2019 року, а тому йому було невідомо про обов`язок надати документи, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, листом від 07 лютого 2019 року №РПЦ4/186, тобто, позивач знав про такий свій обов`язок, але навіть 07 лютого 2019 року, окрім пояснень, викладених у листі, не надав проектно-дозвільної документації на виконання вимог припису.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення його прав в межах спірних правовідносин, в той час як відповідачем доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 72-77, 139, 241-245, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник