Справа № 460/2599/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2021 року м. Рівне №460/2599/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправною відмову відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу відповідно до Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації за втрату частини допомоги та пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги та пенсії в сумах 3582,80грн. та 9373,32 грн., які були виплачені у вересні та жовтня 2020 року; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу згідно з Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини допомоги у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги за період з 19 лютого 2009 року по 30 вересня 2020 року на суму 3582,80грн; компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 05 березня 2011 року по 02 жовтня 2020 року на суму пенсії 9373,32грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів, у зв`язку із порушенням термінів виплати вона має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104, яка набрала законної сили 15 серпня 2012 року, та постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11, яка набрала законної сили 23 жовтня 2012 року, оскільки з вини відповідача вказані судові рішення фактично виконані останнім лише у вересні 2020 року та жовтні 2020 року відповідно. В жовтні 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила нарахувати компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, а саме: за період з липня 2011 року по вересень 2020 року на суму пенсії 3582,80грн, за період з липня 2011 року по жовтень 2020 року на суму пенсії 9373,32грн. Однак, відповідач відмовився нарахувати та виплатити вказану компенсацію. За таких обставин, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходу, оскільки перерахунок пенсії останнього на виконання судового рішення проведений своєчасно та у повному обсязі. Також, відповідач звертає увагу на те, що виплата коштів на виконання судового рішенню носить разовий характер та, відповідно, не підпадає під дію норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати". Більше того, на переконання відповідача, така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності, яка застосовується за порушення зобов`язання, та не може застосовуватися в правовідносинах щодо пенсійного забезпечення. Поряд з цим, відповідач зазначив, що позивач фактично повторно хоче отримати виплачені кошти у вигляді компенсаційної виплати, а тому така не підлягає виплаті. Крім того, на думку відповідач, позивачем пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою. З огляду на викладене, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

01 квітня 2021 року позовна заява надійшла до суду.

05 квітня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22 квітня 2021 року відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів та клопотання про заміну неналежного відповідача.

23 квітня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

27 квітня 2021 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про витребування доказів та заміну відповідача.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104, яка набрала законної сили 15 серпня 2012 року, апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду в Сарненському районі Рівненської області задоволено частково. По станову Сарненського районного суду Рівненської області від 19.11 2010 року - скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 19.02.2009 року до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, із урахуванням вимог ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", протиправними. Зобов`язано правління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області провести ОСОБА_1 нарахування і виплату підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 19.02.2009 року до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення спірних правовідносин, із урахуванням вимог ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведених виплат за вказаний період. В решті позовних вимог - відмовлено.

На виконання вказаного вище судового рішення, відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії позивачеві та нараховано кошти в сумі 3582,80грн, що підтверджується протоколом від 29 липня 2013 року, а фактичну виплату перерахованої пенсії здійснено у вересні 2020 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача за період з 28 вересня 2020 року по 03 жовтня 2020 року та не спростовано відповідачем.

Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11, яка набрала законної сили 23 жовтня 2012 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність управління ПФУ в Сарненському районі щодо ОСОБА_1 . Зобов`язано управління ПФУ в Сарненському районі провести нарахування та виплатити ОСОБА_1 доплату до пенсії по віку в розмірі двох мінімальних заробітних плат, доплату до пенсії по віку в розмірі 25% мінімальної пенсії по віку та допомогу дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії по віку за період з 5.03.2011 р. по 22.07.2011 р. з урахуванням виплачених коштів.

На виконання вказаного вище судового рішення, відповідачем здійснено відповідний перерахунок пенсії позивачеві та нараховано кошти в сумі 9373,32грн, що підтверджується протоколом, доданим до відзиву на позовну заяву, а фактичну виплату перерахованої пенсії здійснено у жовтні 2020 року, що підтверджується випискою з карткового рахунку позивача за період з 28 вересня 2020 року по 03 жовтня 2020 року та не спростовано відповідачем.

12 жовтня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою щодо проведення розрахунку і виплати компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії згідно з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104 та постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11. Вказане не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

Листом від 09 листопада 2020 року за № 8833-8549/К-02/8-1700/20 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати компенсації. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати", за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Крім того, пенсійний орган повідомив позивачу, що виплата коштів, нарахованих на виконання судових рішень, проводилась Державною казначейською службою України.

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 2050-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується в усіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, в тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим, виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Водночас, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18листопада 2014 року в справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року в справі № 21-2003а16, а також Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року в справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року в справі № 523/1124/17, від 3 липня 2018 року в справі № 521/940/17, від 5 жовтня 2018 року в справі № 127/829/17, від 12 лютого 2019 року в справі № 814/1428/18, від 8 серпня 2019 року в справі № 638/19990/16-а.

Зміст і правова природа спірних правовідносин в розумінні положень статті 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави стверджувати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Доводи відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ, а має характер одноразової виплати, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та з метою відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж було передбачено чинним законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону № 2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 3 липня 2018 року в справі № 521/940/17.

Оскільки несвоєчасне нарахування належних позивачу сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсійним органом пенсії в меншому розмірі, що встановлено постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104 та постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

А відтак, відмова відповідача у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, є протиправною.

Щодо тверджень відповідача про те, що виплату суми заборгованості позивачу проведено відповідно до вимог Закону України "Про гарантії держави з виконання судових рішень" та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою" від 3 вересня 2014 року № 440, якими передбачений інший механізм відшкодування Державною казначейською службою України коштів за рішенням суду, то суд зауважує, що спір у цій справі стосується нарахування компенсації на суму нарахованої, але несвоєчасно виплаченої пенсії, а тому спірні відносини не охоплюються дією зазначених нормативно-правових актів.

З приводу доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду з даним позовом, то суд зазначає, що позивач звернувся до суду з дотриманням шестимісячного строку, встановленого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), так як фактична виплата належної їй суми пенсії за судовими рішеннями здійснена лише 30 вересня 2020 року та 02 жовтня 2020 року, а до суду ОСОБА_1 звернулася 29 березня 2021 року, що підтверджується відтиском штемпеля відділення поштового зв`язку на конверті, в якому позовну заяву було скеровано до суду.

Дана позиція узгоджується з позицією Касаційного адміністративного суду у складі Веховного суду, викладеній у постанові від 03 вересня 2021 року у справі № 460/1904/19.

Згідно із статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відтак враховуючи, що постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104 набрала законної сили 15 серпня 2012 року, а фактичну виплату пенсії в сумі 3582,80грн здійснено у вересні 2020 року, що підтверджується матеріалами справи, то компенсація за період затримки її виплати підлягає виплаті з наступного місця після місяця, коли пенсія мала бути нарахована та виплачена, тобто з вересня 2012 року по серпень 2020 року, а не 19 лютого 2009 року по 30 вересня 2020 року як просить позивач у позовній заяві.

Щодо постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11, то вона набрала законної сили 23 жовтня 2012 року, а фактичну виплату пенсії в сумі 9373,32грн проведено в жовтні 2020 року, у зв`язку з чим компенсація за період затримки її виплати має бути нарахована за період з листопада 2012 року по вересень 2020 року, а не 05 березня 2011 року по 02 жовтня 2020 року як просить позивач у позовній заяві.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів повну правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував позовні вимоги, знайшли лише часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сплачена сума судового збору в розмірі 420,40грн відповідно до квитанції від 17 листопада 2020 року №62 оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсації за втрату частини допомоги та пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги та пенсії в сумах 3582,80грн. та 9373,32 грн., які були виплачені у вересні та жовтня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 згідно з Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсацію за втрату частини допомоги у зв`язку з порушенням строків виплати допомоги за період з вересня 2012 року по серпень 2020 року на суму 3582,80грн., виплачену у вересні 2020 року на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2012 року в справі №136585/11/9104 та компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2012 року по вересень 2020 року на суму пенсії 9373,32грн., виплачену у жовтні 2020 року на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2012 року в справі №1718/2-а1949/11.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Суддя Т.О. Комшелюк