Справа № 500/4070/21
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4070/21

08 вересня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Баб`юка П.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Тернопільській області звернулось до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» про стягнення податкового боргу в розмірі 465984,00 грн по платежу податок на додану із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг).

Позов обґрунтовано тим, що у Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство» наявна заборгованість, яка виникла у зв`язку з несплатою у повній мірі та у строки, установлені Податковим кодексом України, узгоджених грошових зобов`язань. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, відтак підлягає стягненню в судовому порядку.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до статей 162-164 КАС України встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття у справі для подання відзиву на позовну заяву.

05.08.2021 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечив проти позовних вимог та вказав, що із доданої до позовної заяви виписки з інтегрованої картки платника податків заборгованість відповідача зі сплати ПДВ станом на 30.06.2021 становить 1693847,75 грн. Проте, станом на день подання відзиву в Тернопільському окружному адміністративному суді вже відкрито чотири провадження зі стягнення податкового боргу по платежу податок на додану вартість на загальну суму 3326346,00 грн, що перевищує наявний борг в два рази.

Крім того, представник відповідача, вказує, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 по справі №819/3111/15, зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області відновити в інтегрованій картці платника податків ДП «Тернопільське лісове господарство» суму податку на додану вартість в розмірі 460020 грн відповідно до поданих декларацій з ПДВ за період 01.01.2009 по 30.09.2009.

Постановою від 29.04.2021 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавче провадження з примусового виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 - закінчено. Однак, Головне управління ДПС у Тернопільській області рішення суду щодо відновлення в інтегрованій картці ПДВ в розмірі 460020,0 грн в добровільному порядку не виконує, натомість заявляє до суду позови на стягнення ПДВ на загальну суму, яка в два рази перевищує борг, зазначений в інтегрованій картці.

15.08.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив у якій зазначив, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі - 465984,00 грн. Вказана заборгованість виникла у зв`язку із несплатою узгодженого зобов`язання, нарахованого платником самостійно згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.21, звітний період 05 місяць 2021 року, в сумі 465984,00 грн (основний платіж). Податкове зобов`язання охоплене позовною заявою у даній справі відповідачем нараховано самостійно, а тому грошове зобов`язання визначене ним вважається узгодженим.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Тернопільське лісове господарство» зареєстроване як юридична особа та знаходиться на обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 465984,00 грн (основний платіж).

Як слідує з матеріалів адміністративної справи, вказана заборгованість по платежу податок на додану із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у відповідача виникла у зв`язку з несплатою узгодженого зобов`язання, нарахованого платником самостійно згідно податкової декларації з податку на додану вартість № від 18.06.21, звітний період 05 місяць 2021 року, в сумі 465984.00 грн (основний платіж).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України до обов`язків платника податків входить сплата належних сум податків і зборів у встановлені законами терміни.

Статтею 31 Податкового кодексу України встановлено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк. вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Статтею 36 Податкового кодексу України визначено обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2).

Статтею 49 Податкового кодексу України визначено порядок та строки подання платниками податків податкових декларацій до контролюючих органів.

В пункті 49.1 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є (пункт 49.2 статті 49 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновків, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 Податкового кодексу України.

Відповідно до приписів статті 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Таким чином, шляхом подання податкової декларації платника податку на додану вартість № від 18.06.2021 за звітний період 05 місяць 2021 року, відповідач самостійно визначив та узгодив податкове зобов`язання по платежу податок на додану із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 465984,00 грн.

Як слідує з інтегрованої картки платника податків недоїмка позивача становила 1693847,75 грн. Суми мінусових значень, були зараховані в порядку черговості виникнення боргу на погашення заборгованості за попередні періоди і не вплинули на суму боргу, який заявлений до стягнення. Тому твердження відповідача, що станом на момент розгляду даної справи, сума грошових зобов`язань є меншою ніж та, яку просить стягнути позивач є хибною.

Пунктами 59.1 та 59.5 статті 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з несплатою податкового боргу згідно статті 59 Податкового кодексу України, відповідачу надсилалась податкова вимога №42-54 від 10.01.2020, з часу виставлення якої податковий борг платника не переривався, а отже, відповідно до статті 60 Податкового кодексу України зазначена податкова вимога не відкликалася.

На час розгляду справи судом, доказів погашення податкового боргу в сумі 465984,00 грн відповідач не надав.

Щодо посилання відповідача про не виконання позивачем рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.11.2019 по справі №819/3111/15, яким зобов`язано Головне управління ДПС у Тернопільській області відновити в інтегрованій картці платника податків ДП «Тернопільське лісове господарство» суму податку на додану вартість в розмірі 460020 грн відповідно до поданих декларацій з ПДВ за період 01.01.2009 по 30.09.2009, виходить з такого.

За змістом частини першої статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи, які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

З огляду на наведену норму процесуального права та з урахуванням того, що вимогою заявленого позову є стягнення узгодженого податкового боргу, суд приходять до висновку, що предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення цього боргу у судовому порядку.

При цьому, питання невиконання відповідачем рішення суду у іншій справі, не охоплюється предметом даного позову, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

Крім цього, позивач вправі оскаржувати дії відповідача чи державного виконавця щодо невиконання рішення суду у іншій справі в порядку окремого провадження, і це не може слугувати підставою для несплати наступних узгоджених податкових зобов`язань відповідача.

Пунктом 41.2 статті 41 Податкового кодексу України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Відповідно до пунктів 95.3, 95.4 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене, а також те, що відповідач визнає позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином за відсутності понесених судових витрат у даній справі, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках Державного підприємства «Тернопільське лісове господарство», що обслуговують такого платника та за рахунок готівки, що належить Державному підприємству «Тернопільське лісове господарство» кошти по платежу податок на додану із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 465984,00 грн (чотириста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні) на р/р UA0019751, код одержувача 37977726, МФО. 899998, бюджетної класифікації .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, );

відповідач:

- Державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" (місцезнаходження: вул. Багата, 5А,м. Тернопіль,46001, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.