Справа № 200/6701/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 р. Справа№200/6701/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

02 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач, Приморський ВДВС у м. Маріуполі), надісланий на адресу суду 27 травня 2021 року, в якому позивач просив:

1. визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Хари О.В. від 28 грудня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн, винесену у виконавчому провадженні № 63293923;

2. визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського ВДВС у м. Маріуполі Хари О.В. від 28 грудня 2020 року про накладення штрафу у розмірі 10 200 грн, винесену у виконавчому провадженні № 63294148.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 07 червня 2021 року позовна заява залишена без руху.

19 липня 2021 року суд постановив ухвалу про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви.

Позивач усунув недоліки позовної заяви.

28 серпня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей, встановлених ст. ст. 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України); призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 03 вересня 2021 року; встановив строк для подання відзиву на позовну заяву; витребував у відповідача докази.

Про дату, час і місце проведення судового засідання сторони повідомлені в порядку, визначеному ч. 1 ст. 268 КАС України.

Учасники справи/їх представники у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

У зв`язку з цим справа розглянута в порядку письмового провадження.

07 вересня 2021 року суд постановив ухвалу про поновлення строку звернення до суду.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що постанова про накладення штрафу за невиконання рішення може бути винесена лише за умови, що рішення не виконано без поважних причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати рішення, проте цього не зробив.

Стверджує, що Військова частина НОМЕР_1 не виконувала рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 червня 2020 року по справі № 200/4070/20-а, оскільки вживала заходи до його оскарження в апеляційному порядку.

Позивач вважає, що невиконання рішення суду у зв`язку з його апеляційним оскарженням є об`єктивною та поважною причиною, а тому просить визнати протиправними і скасувати постанови державного виконавця про накладення штрафу, винесені 28 грудня 2019 року у виконавчих провадженнях № 63293923 та № 63294148.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС України суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив наступне.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ).

Щодо адміністративної справи № 200/4070/20-а та апеляційного перегляду рішення, ухваленого за наслідками її розгляду, суд встановив такі обставини.

В провадженні Донецького окружного адміністративного суду (далі ДОАС) перебувала адміністративна справа № 200/4070/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди.

19 червня 2020 року ДОАС ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково, а саме:

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 липня 2019 року, і провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, яке відбулось 21 липня 2019 року, по день фактичного розрахунку;

- в іншій частині позовних вимог суд відмовив.

Сторони з цим рішенням не погодились та оскаржили його в апеляційному порядку.

22 липня 2020 року Перший апеляційний адміністративний суд (далі ПААС) постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі № 200/4070/20-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення від 19 червня 2020 року.

06 серпня 2020 року ПААС постановив ухвалу про залишення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення від 19 червня 2020 року без руху.

16 вересня 2020 року ПААС постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_3 про відстрочення сплати судового збору; апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 на рішення від 19 червня 2020 року повернув заявникові.

16 вересня 2020 року ПААС виніс постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення від 19 червня 2020 року без змін.

30 вересня 2020 року на виконання рішення від 19 червня 2020 року у справі № 200/4070/20-а ДОАС видав два виконавчих листа:

1. в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 липня 2019 року і провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати;

2. в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, яке відбулось 21 липня 2019 року, по день фактичного розрахунку.

Військова частина НОМЕР_1 продовжувала вживати заходи, спрямовані на апеляційне оскарження рішення ДОАС від 19 червня 2020 року.

23 грудня 2020 року ПААС постановив ухвали про відкриття апеляційного провадження справі № 200/4070/20-а, поновив Військовій частині НОМЕР_1 строк на апеляційне оскарження рішення від 19 червня 2020 року; призначив справу до апеляційного розгляду.

Як свідчить штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції Військової частини НОМЕР_1 , ухвали ПААС від 23 грудня 2020 року позивач отримав 03 січня 2021 року.

09 лютого 2021 року ПААС виніс постанову, якою апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнив частково, рішення ДОАС від 19 червня 2020 року змінив, а саме:

абзац четвертий резолютивної частини рішення ДОАС від 19 червня 2020 року виклав у наступній редакції:

«Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 липня 2019 року по 19 червня 2020 року в розмірі 2000,00 грн».

В іншій частині рішення ДОАС від 19 червня 2020 року залишено без змін.

Відповідач Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код: 34908792).

Ухвалою від 28 серпня 2021 року суд витребував у відповідача засвідчені у встановленому законом порядку копії всіх матеріалів виконавчих проваджень № 63293923 та № 63294148.

В повному обсязі матеріали виконавчих проваджень № 63293923 та № 63294148 відповідач суду не надав, а тому з метою всебічного і повного з`ясування обставин у справі суд використав інформацію про ці виконавчі провадження, яка наявна в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Виконавче провадження № 63292923.

15 жовтня 2020 року старший державний виконавець Приморського ВДВС у м. Маріуполі Хара Олена Володимирівна за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 200/4070/20-а, виданого 30 вересня 2020 року ДОАС, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 липня 2019 року і провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 63293923.

Сторонами виконавчого провадження № 63293923 є:

стягувач ОСОБА_1 ;

боржник Військова частина НОМЕР_1 .

Боржнику наданий строк для самостійного виконання рішення 10 робочих днів, про що виконавець вказала в п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ця постанова надіслана на адреси сторін виконавчого провадження, які вказані у виконавчому документі, що підтверджено супровідним листом та квитанцією про здійснення поштового відправлення.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою, в якій повідомив, що строк на добровільне виконання сплинув 30 жовтня 2020 року, проте боржник рішення суду не виконав. У зв`язку з цим стягувач просив винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення без поважних причин.

11 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В. винесла постанову про накладення штрафу.

Постанова обґрунтована тим, що у встановлений виконавцем строк боржник рішення не виконав, а тому на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на Військову частину НОМЕР_1 накладений штраф на користь держави в розмірі 5 100,00 грн (п. 1 постанови.

Згідно з п. 2 постанови про накладення штрафу на боржника покладений обов`язок виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Докази оскарження боржником постанови про накладення штрафу від 11 грудня 2020 року в адміністративному або судовому порядку суду не надані.

Крім того, 11 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В. направила на адресу Військової частини НОМЕР_1 вимогу державного виконавця (вихідний № 63902958/2).

З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення виконавець вимагала від боржника виконати рішення суду про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 липня 2019 року і провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, яке відбулось 21 липня 2019 року, по день фактичного розрахунку.

Боржника попереджено, що у разі невиконання ним рішення без поважних причин впродовж 10 робочих днів буде винесена постанова про накладення на боржника штрафу.

Також боржника повідомлено про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду.

11 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В. винесла постанову про об`єднання виконавчих проваджень № 63293923 та № 63294148 у зведене виконавче провадження № 63902958.

28 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В., діючи на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про накладення штрафу.

Постанова обґрунтована тим, що за рішенням немайнового характеру державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначив про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. Рішення суду боржником не виконано.

У зв`язку з цим за невиконання рішення немайнового характеру на боржника Військову частину НОМЕР_1 накладений штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн (п. 1 постанови).

Відповідно до п. 2 постанови на боржника покладений обов`язок виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Постанову про накладення штрафу від 28 грудня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 отримала 08 січня 2021 року, про що свідчить штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції позивача.

Про невиконання рішення суду без поважних причин виконавець повідомила органи Національної поліції України. (Як свідчить лист відділу поліції № 3 Маріупольського управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 18 січня 2021 року № 25-Х/104/04-2021, заява зареєстрована з присвоєнням порядкового номеру ЄО № 17579; під час проведення перевірки за цією заявою зв`язатися з керівництвом Військової частини НОМЕР_1 не видалось можливим, у зв`язку з цим на адресу частини надісланий запит про надання роз`яснень з приводу невиконання рішення суду).

11 січня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою № 125, в якій просила зупинити виконавчі провадження № 63293923 та № 63294148 у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення ДОАС від 19 червня 2020 року. Крім того Військова частина НОМЕР_1 просила скасувати постанови від 28 грудня 2020 року про накладення штрафу, які були винесені у цих виконавчих провадженнях.

Суд зауважує, що в заяві від 11 січня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 докладно викладала обставини, які стосувалися оскарження рішення ДОАС від 19 червня 2020 року в апеляційному порядку (переміщення та тимчасова дислокація управління та штабу Військової частини НОМЕР_1 на Міжнародному навчальному центрі миротворчості (Яворівському військовому полігоні) с. Старичі Львівської області; причини пропуску строків вчинення відповідних процесуальних дій через несвоєчасне направлення вхідної кореспонденції частини з м. Маріуполя до с. Старичі; проведення службового розслідування за цим фактом; вжиття заходів для виділення коштів на сплату судового збору за подання апеляційної скарги; вжиття заходів, спрямованих на касаційне оскарження ухвал апеляційного суду тощо).

При цьому жодної інформації про вжиття яких-небудь дій, спрямованих на виконання рішення ДОАС від 19 червня 2020 року у справі № 200/4070/20-а, заява не містить.

14 січня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження у справі № 200/4070/20-а винесла постанову про зупинення виконавчого провадження.

15 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою, в якій повідомив, що постановою ПААС від 09 лютого 2021 року частково змінено рішення ДОАС від 19 червня 2020 року. Просив поновити виконавчі провадження № 63293923 та № 63294148. Вказував на те, що рішення суду боржник не виконав.

29 березня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. винесла постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою, в якій просив винести постанову про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин.

21 травня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. направила на адресу Військової частини НОМЕР_1 вимогу державного виконавця.

З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення виконавець вимагала від боржника виконати рішення суду про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018-2019 роки проходження військової служби виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 липня 2019 року і провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою, в якій просив винести постанову про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення без поважних причин.

Автоматизована система виконавчого провадження не містить інформації про вчинення будь-яких інших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 63292923 станом на час розгляду справи.

Виконавче провадження 63294148.

15 жовтня 2020 року старший державний виконавець Приморського ВДВС у м. Маріуполі Хара Олена Володимирівна за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа № 200/4070/20-а, виданого 30 вересня 2020 року ДОАС, про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, яке відбулось 21 липня 2019 року, по день фактичного розрахунку, винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № 63294148.

Сторонами виконавчого провадження № 63294148 є:

стягувач ОСОБА_1 ;

боржник Військова частина НОМЕР_1 .

Як свідчить п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 жовтня 2020 року боржнику наданий строк для виконання рішення суду 10 робочих днів.

Боржнику наданий строк для самостійного виконання рішення 10 робочих днів, про що виконавець вказала в п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Ця постанова надіслана на адреси сторін виконавчого провадження, які вказані у виконавчому документі, що підтверджено супровідним листом та квитанцією про здійснення поштового відправлення.

11 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В. винесла постанову про накладення штрафу.

Постанова обґрунтована тим, що у встановлений виконавцем строк боржник рішення не виконав, а тому на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на Військову частину НОМЕР_1 накладений штраф на користь держави в розмірі 5 100,00 грн (п. 1 постанови.

Згідно з п. 2 постанови про накладення штрафу на боржника покладений обов`язок виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Докази оскарження боржником постанови про накладення штрафу від 11 грудня 2020 року в адміністративному або судовому порядку суду не надані.

28 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В., діючи на підставі ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про накладення штрафу.

Постанова обґрунтована тим, що за рішенням немайнового характеру державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначив про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів. Рішення суду боржником не виконано.

У зв`язку з цим за невиконання рішення немайнового характеру на боржника Військову частину НОМЕР_1 накладений штраф на користь держави у розмірі 10 200 грн (п. 1 постанови).

Відповідно до п. 2 постанови божника зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Постанову про накладення штрафу від 28 грудня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 отримала 08 січня 2021 року, про що свідчить штамп про реєстрацію вхідної кореспонденції позивача.

14 січня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження у справі № 200/4070/20-а винесла постанову про зупинення виконавчого провадження.

29 березня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. винесла постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

05 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського ВДВС у м. Маріуполі з заявою, в якій просив винести постанову про накладення штрафу на боржника у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин.

21 травня 2021 року старший державний виконавець Хара О.В. направила на адресу Військової частини НОМЕР_1 вимогу державного виконавця.

З метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення виконавець вимагала від боржника виконати рішення суду про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, яке відбулось 21 липня 2019 року, по день фактичного розрахунку.

Автоматизована система виконавчого провадження не містить інформації про вчинення будь-яких інших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 63294148 станом на час розгляду справи.

За твердженням позивача, 23 лютого 2021 року Військова частина НОМЕР_1 отримала постанову ПААС від 09 лютого 2021 року та вживала заходи, спрямовані на виконання рішення суду у справі № 200/4070/20-а (27 лютого 2021 року помічник командира з правової роботи Військової частини НОМЕР_1 подав рапорт на ім`я командира військової частини про виконання рішення суду, на якому проставлена резолюція: «НФЕС замовити кошти». Після цього начальник фінансово-економічної служби включив до щомісячної заявки кошти, що підлягають виплаті ОСОБА_1 за рішенням суду).

На переконання позивача, це є свідченням того, що під час виконання рішення суду у справі № 200/4070/20-а Військова частина НОМЕР_1 діяла в межах наданих повноважень та з дотриманням законодавства.

Суд також встановив, що згідно з платіжним дорученням від 08 липня 2021 року № 3056 ОСОБА_1 виплачено 9 702,54 грн (призначення платежу: стягнення грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки учасникам бойових дій за період 2018-2019 року на виконання рішення ПААС у справі № 200/4070/20-а від 09 лютого 2021 року на користь ОСОБА_1 ).

Згідно з платіжним дорученням від 08 липня 2021 року № 3075 ОСОБА_1 виплачено 1 970,00 грн (призначення платежу: стягнення середнього грошового забезпечення за рішенням ПААС у справі № 200/4070/20-а від 09 лютого 2021 року на користь ОСОБА_1 ).

Будь-які інші докази щодо предмета доказування учасники справи не надали.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду по суті позовних вимог.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із застосуванням до боржника штрафів за невиконання рішення суду без поважних причин.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців, що передбачено ч. 1 ст. 2 Закону № 1404.

П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404 установлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 на виконавця покладений обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець, крім іншого, має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентований ст. 63 Закону № 1404.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону № 1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 1404 виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії встановлена ст. 75 Закону № 1404.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону № 1404 у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин із місту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404. Таким чином, на час прийняття виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними можуть визнаватися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 20 травня 2021 року у справі № 480/4549/19 та інших.

Отже, самого лише факту повного або часткового невиконання виконавчого документа (в даному випадку рішення суду) недостатньо для притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу.

Виконавець повноважний застосувати до божника штраф на підставі ст. 75 Закону № 1404 лише за умови, що відсутні поважні причини, які унеможливили або ускладнили виконання.

Позивач, який є боржником у виконавчих провадженнях, визнає, що станом на 28 грудня 2020 року рішення суду у справі № 200/4070/20-а він не виконав.

Позивач не навів жодної причини, яка унеможливлювала або значно ускладнювала виконання ним рішення та яка не залежала від його власного волевиявлення.

Незгода боржника з рішенням суду та вжиття ним заходів, спрямованих на апеляційне оскарження рішення, по-перше, не причиною, яка унеможливлювала або значно ускладнювала виконання, по-друге, ця причина не може вважатися такою, яка не залежала від власного волевиявлення боржника з огляду на те, що саме боржник ініціював та вживав всіляких заходів для апеляційного оскарження.

Таким чином, наведені Військовою частиною НОМЕР_1 причини невиконання рішення суду не можуть бути визнані поважними.

Інших причин невиконання рішення суду у справі 200/4070/20-а позивач не зазначив, а суд не встановив.

Суд враховує, що 11 грудня 2020 року до Військової частини НОМЕР_1 вже були застосовані штрафи за невиконання рішення у справі № 200/4070/20-а без поважних причин, а боржнику була скерована вимога виконавця виконати рішення протягом 10 робочих днів та його попереджено про кримінальну відповідальність.

Оскільки Військова частина НОМЕР_1 без поважних причин повторно не виконала рішення, 28 грудня 2020 року старший державний виконавець Хара О.В., діючи на підставі ч. 2 ст. 75 Закону № 1401, у виконавчих провадженнях № 63293923 та № 63294148 правомірно винесла постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі.

Отже, у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити повністю, а тому судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. У задоволенні адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код: 34908792, місцезнаходження: 87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пров. Дніпропетровський, буд. 15) про визнання протиправними та скасування постанов відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повне судове рішення складено 07 вересня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко