Справа № 670/188/21
Суддя: Волкова О. М.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/188/21
Провадження № 2-а/670/10/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Волкової О.М.

з участю секретаря Кушнір О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 30.03.2021 року № 106/03,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, у якому просив визнати постанову про накладення адміністративного стягнення № 106/03 від 30.03.2021 року протиправною та скасувати її.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказував, що 30.03.2021 року Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області на нього накладено адміністративне стягнення, однак йому не належним чином надіслано протокол про адміністративні правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення, а про постанову про адміністративне правопорушення йому повідомив директор ТОВ «Віньковецький сирзавод».

Постановою № 106/03 від 30.03.2021 року на позивача накладено адміністративне стягнення в розмірі 850,00 грн за порушення вимог ст. 82 КУпАП щодо поводження з відходами.

Позивач вказує, що за порушення вимог щодо поводження з відходами до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП повинні притягуватися суб`єкти господарювання, які здійснюють операції поводження з відходами, а не підприємства-утворювачі відходів, які протягом року передають відходи спеціалізованим підприємствам. Також в порушення вимог п. 2.4. «Інструкції з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення» у протоколі обов`язково зазначаються: відмітка про отримання особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, другого екземпляра протоколу. Другий екземпляр протоколу позивачу вручено не було і підтверджуючих документів про вручення немає, що є порушенням п. 2.13. тієї ж Інструкції, особа, яка склала протокол, роз`яснює порушнику його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про що порушник ставить свій підпис, а в разі відмови від підпису робиться відмітка у протоколі, та вручається чи надсилається повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення (додаток 3). Повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 отримано не було.

Згідно з п. 3.3. «Інструкції з оформлення Державною екологічною інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення» справа розглядається в присутності порушника або його законного представника. Розгляд справи при відсутності порушника може бути лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення порушника про місце і час розгляду справи (наявність отриманого порушником повідомлення, про дату та місце розгляду справи, засвідченого підписом порушника чи працівника поштового відділення) і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Позивачем також було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи.

У порушення вказаних норм відповідачем не з`ясовано всіх обставин справи та розглянуто справу без присутності позивача при належному та своєчасно заявленому клопотанні про відкладення розгляду справи, а також попередньо належним чином ОСОБА_1 не повідомлено про розгляд справи.

Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області допустила неповноту і однобічність при з`ясуванні всіх обставин справи, не конкретизовано суть самого правопорушення, відповідно не надано обставинам справи належної оцінки, внаслідок чого передчасно зроблено висновок про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою від 19.04.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою від 06.05.2021 року відкрито спрощене провадження у справі.

У судове засідання 01.09.2021 року учасники справи, будучи повідомленими належним чином про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились.

Згідно вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні 16.08.2021 року ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив, що відповідно до наказу директора заводу на нього покладені обов`язки щодо контролю поводження з відходами. 18.03.2021 року спеціалістами екологічної інспекції на заводі проводилась планова перевірка і було виявлено, що два відра попелу з котельні ніби то розташовано на відкритому майданчику за територією заводу, а не в спеціальному бачку. У зв`язку з цим на нього було складено протокол, який підписувати він відмовився, бо на місці він не був, попелу не бачив, і участі в перевірці не брав. Про те, що буде розглядатись протокол, відповідач його не повідомляв, а через деякий час інженер з охорони праці повідомив йому про надходження на завод постанови про накладення адміністративного стягнення, яку він вважає неправомірною, бо вона винесена всупереч встановленому порядку.

Представник відповідача, Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, відзив на позов не надав, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно наказу директора ТзОВ «Віньковецький сирзавод» № 82 від 07.12.2020 року, головного механіка ОСОБА_1 призначено відповідальним щодо контролю поводження з відходами - за металобрухт, відпрацьовані люмінесцентні лампи, шлак паливний.

18.03.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Охріменко Н.В. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно головного механіка ТОВ «Віньковецький сирзавод» № 007128, згідно відомостей якого 18.03.2021 року о 13.00 год. в ході проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Віньковецький сирзавод» встановлено, що посадовою особою допущено порушення вимог щодо поводження з відходами, а саме шлак паливний розташований на відкритому майданчику (ґрунт) біля КНС, що є порушенням ст. 17, 33 Закону України «Про відходи».

30.03.2021 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Охріменко Н.В. винесена постанова № 106/03, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у порушенні вимог ст. 82 КУпАП, а саме посадовою особою ТзОВ «Віньковецький сирзавод» (смт. Віньківці вул. Першотравнева, 4) допущено порушення вимог щодо поводження з відходами, а саме шлак паливний розташований на відкритому майданчику (ґрунт) біля КНС, що є порушенням ст. 17, 33 Закону України «Про відходи», та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій відповідача при винесенні постанови та наявності в діях позивача ознак складу адміністративного правопорушення, суд бере до уваги таке.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відходи» відходи -- будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Поводження з відходами -- дії, спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення.

Операції поводження з відходами -- збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів.

Згідно вимог ст. 82 КУпАП відповідальність настає за порушення вимог щодо поводження з відходами під час їх збирання, перевезення, зберігання, оброблення, утилізації, знешкодження, видалення або захоронення.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань та належного обґрунтування на вчинення позивачем порушення будь-якого із вказаних пунктів, таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить належного обґрунтування наявності в діях позивача об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 82 КУпАП.

Також ст. 17 Закону України «Про відходи» зазначає, що суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб`єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров`я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; е) брати участь у будівництві об`єктів поводження з відходами; є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обґрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах; и) здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів; і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов`язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров`ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов`язаної з поводженням з небезпечними відходами; п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції об`єкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; т) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами, діяльність яких призводить виключно до утворення відходів, для яких Пзув від 50 до 1000, зобов`язані щороку подавати декларацію про відходи за формою та у порядку, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Суб`єкти господарювання, які в установленому порядку визначені виконавцями послуг на вивезення побутових відходів на певній території, здійснюють їх роздільне збирання.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами укладають договори з юридичною особою, яка в установленому порядку визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів на певній території, на якій знаходиться об`єкт утворення відходів.

Разом з тим, зазначаючи про порушення позивачем вимог ст. 17 Закону України «Про відходи», відповідачем жодним чином не зазначено об`єктивну сторону правопорушення, не зазначено, який саме із пунктів та частин вказаної статті позивачем порушено.

Також в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про відсутність будь-яких додатків, тобто доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

При цьому суд зазначає, що один лише протокол не може бути достатнім доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, а притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративному процесі обов`язок доказування покладається на суб`єкта владних повноважень.

Однак в даному випадку відповідачем не надано жодних доказів дотримання вказаної вище процедури.

Суд також зауважує,що відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Із зазначених обставин справи неможливо зробити висновок про наявність належної доказової бази, яка підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок обґрунтовує правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності,дотримання процедури накладення адміністративного стягнення, що в свою чергу свідчить про необґрунтованість прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та необхідності її скасування.

Керуючись ст. 251, ст. 280, ст. 293 КУпАП, ст. 8, ст. 9, ст. 77, ст. 242, ст. 244, ст. 246, ст. 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області від 30.03.2021 року № 106/03 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 106/03 про накладення адміністративного стягнення від 30.03.2021 року, винесену державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хмельницької області Охріменко Наталією Василівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 82 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн, та провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 06.09.2021 року.

Суддя О.М. Волкова