Справа № 375/466/21
Суддя: Чорненька О. І.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/466/21
Провадження № 2-а/375/13/21
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Чорненької О.І.

при секретарі судового засідання Юрченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно положень ст.229 ч. 4 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, , зареєстрованого за адресою: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, та поліцейського 1 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області, капрала поліції Москальчука Тараса Миколайовича, який здійснює діяльність за адресою: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 24, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4053119 від 11.04.2021, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4053119 від 11.04.2021, винесеної поліцейським 1 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області, капралом поліції Москальчуком Т.М., як незаконної.
Свої вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, позивач обґрунтовує тим, що відповідач незаконно виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки ним не було порушено жодних вимог Правил дорожнього руху, у тому числі щодо перевезення великогабаритного вантажу.
Також позивач зазначає, що у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували його вину у вчиненні зазначеного правопорушення, оскільки факт вчинення ним правопорушення працівником поліції не фіксувався за допомогою відеозапису та заміри габаритів ТЗ здійснювалися без спеціальних технічних приладів.

Просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та закрити провадження за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.
Ухвалою Рокитнянського арйонного суду Київської області від 26 квітня 2021 року провадження у зазначеній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена ухвала поштовим зв`язком направлена сторонам у справі.

Відповідачем, упродовж строку, наданого для надання відзиву на позовну заяву, надано відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що автомобіль останнього був зупинений під час несення служби 11.04.2021 поліцейським роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП Москальчуком Т.М.. Зазначений транспортний засіб, DAF XF 105.410 д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж, габарити якого перевищували допустиму норму, зокрема ширину 2,6 м, та не мав відповідного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, чим водієм було порушено вимоги п. 22.5 ПДР України.

Згідно з вимогами пункту 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Крім того, у відзиві зазначено, що пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 27.06.2007 № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної Поліції.

Відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 року - дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Тому відповідач вважає, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки працівник поліції при зупиненні автомобіля та складанні постанови про вчинення водієм адміністративного правопорушення діяв у межах наданих йому повноважень та згідно до вимог чинного законодавства.

До відзиву долучено фото транспортного засобу позивача.

Позивач, упродовж визначеного судом строку надав відповідь на відзив на позовну заяву, зазначивши, що заміри вантажу, який він перевозив, проводилися працівником поліції без спеціальної вимірювальної техніки а звичайною рулеткою. Це є порушенням вимог підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) транспортних засобів.

Крім того, позивач повторно наголосив на тому, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічних засіб, яким здійснено фото або відеозапис, а отже відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість через канцелярію суду надав заяву, у якій просить судовий розгляд позову проводити у його відсутності.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Разом з тим, у відзиві на позов, наданий відповідачем, заявлено клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача.

Частиною 4 статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладене, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що 11.04.2021 поліцейським роти № 1 БУПП у Вінницькій області ДПП Москальчуком Т.М. було зупинено транспортний засіб DAF XF 105.410 д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив великогабаритний вантаж, габарити якого перевищували допустиму норму, ширину 2,6 м. без відповідного дозволу на перевезення великогабаритного вантажу, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

З огляду на викладене щодо ОСОБА_1 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Отже, наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів, постановою про накладення адміністративного стягнення, наданої до матеріалів справи та фото, долученими до відзиву.

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху України (далі - Правила), затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху).

Так, згідно п. 22.5 Правил, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Виходячи з вищенаведеного вбачаються розбіжність між диспозицією статті 132-1 КУпАП та пункту Правил дорожнього руху, за яким позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 222 КУпАП до компетенції уповноважених працівників Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, даною постановою зазначено, що судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Не дивлячи на те, що на доданих відповідачем до відзиву на позов фото видно, що вантаж перевищує допустимі габарити, що є порушенням п.22.5 ПРД, однак як доказ зазначене фото не може бути прийняте, оскільки в п.7 оскаржуваної постанови не внесено інформацію про серію та номер технічного засобу, яким було зроблено фото та не зазначено про долучення до постанови фото як доказу вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Разом з цим, згідно із частин 1, 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що фактичні обставини справи, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній юридичній кваліфікації правопорушення.

В оскаржуваній постанові поліцейський зазначив, що ОСОБА_1 перевозив великогабаритний вантаж без належного дозволу чим порушив вимоги п.17 ч.4 Постанови Кабінету Міністрів України №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", та дії його були кваліфіковані за частиною 1 статті 132-1 КУпАП.

Тобто, в вину позивача ставиться вчинення правопорушення, пов`язаного з перевезенням габаритних та великовагових вантажів щодо комплектації таких транспортних засобів згідно з Правилами, а також дотримання особливих умов їх руху, що передбачено п. 22.5 Правил.

Відтак, відповідачем не доведено, всупереч вищевказаним вимогам законодавства, правомірності винесеної інспектором поліції постанови.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню як неправомірна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з вимогами частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір». Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Відповідно до чатини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2270 грн. Тому судовий збір за подання до суду позовної заяви про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, складає 454 грн.

З огляду на викладене з відповідача - Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646,на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривні.

Керуючись статтями 7, 9, 132-1, 222, 245, 247, 251, 280 КУпАП, статтями 2, 6, 70 - 77, 90, 243 - 244, 246, 254, 258, 268, 278, 279, 286 КАС України, статті 4 Звкону України "Про судовий збір", суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, , та поліцейського 1 батальону 1 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області, капрала поліції Москальчука Тараса Миколайовича, про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАН №4053119 від 11.04.2021 - задовольнити.

Визнати постанову серії ЕАН №4053119 від 11.04.2021про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ 40108646,на користь держави судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, який сплатити на рахунок:

Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/22030106;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

р/р: UA0026001;

Банк отримувача (ГУДКСУ): Казначейство України (ЕАП);

Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 31 серпня 2021 року.

Головуюча суддя Олена ЧОРНЕНЬКА