Справа № 380/3412/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3412/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.,

з участю представників: позивача Масюка Б.Б., відповідача Тереха І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані частини відпусток,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі-відповідач, ГУ НП у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області Віконського В. від 27.01.2021 № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП»;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП у Львівській області Віконського В. від 05.02.2021 № 65/ос «По особовому складу»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУНП з 05.02.2021 ;

- стягнути з ГУНП у Львівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.02.2021 по день поновлення на роботі;

- стягнути з відповідача компенсацію в грошовій формі за невикористані чистини відпусток за 2019-2020 роки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує порушенням ГУ НП у Львівській області процедури прийняття оскаржуваних наказів та неповнотою з`ясування усіх обставин справи. Вказує на те, що ОСОБА_1 не було повідомлено у законодавчо встановленому порядку про призначення службового розслідування, чим обмежено його право брати участь у службовому розслідуванні та надавати пояснення по суті вчиненого правопорушення. Вказане зумовило неповноту з`ясування усіх обставин, наслідком чого став необґрунтований висновок про грубе порушення ОСОБА_1 службової дисципліни. Вказав, що зазначені у висновку службового розслідування обставини щодо допущення позивачем дисциплінарного проступку не відповідають дійсності. Ба більше, такий висновок складено не у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім того, службове розслідування проведено поза межами законодавчо встановлених строків. Вважає, що прийняті за результатами такого службового розслідування накази не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що службове розслідування проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. Встановленими в ході службового розслідування обставинами повністю підтверджується вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку. В ході проведення службового розслідування у ОСОБА_1 були відібрані пояснення, що спростовує доводи останнього щодо позбавлення його права брати участь у проведенні такого службового розслідування. Вважає, що спірні накази винесені на підставі та в межах повноважень відповідача, встановлених законом. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 19.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 31.03.2021.

Представником позивача ОСОБА_2 30.03.2021 подано заяву про відкладення розгляду справи (вх.№3742ел.).

Судові засіданні, призначені на 31.03.2021 та 20.04.2021, не відбулись, у зв`язку з встановленням особливого режиму роботи суду з метою попередження розповсюдження COVID-19.

ГУ НП у Львівській області 06.05.2021 подано клопотання про доручення доказів (вх. № 31649).

Представником позивача ОСОБА_2 07.05.2021 подано заяву про відкладення розгляду справи (вх. №5704ел.), у зв`язку з якою судове засідання, призначене на 11.05.2021 відкладено до 06.07.2021.

ГУ НП у Львівській області 11.05.2021 подано відзив на позовну заяву (вх.32909).

Судове засідання, призначені на 06.07.2021 та 13.07.2021, відкладено для з`ясування додаткових обставин.

В судовому засіданні 27.07.2021 вирішено викликати в якості свідка ОСОБА_4 , у зв`язку з чим судом оголошено перерву до 10.08.2020.

Судове засідання, призначене на 10.08.2021, відкладено у зв`язку з неможливістю забезпечити явку свідка до 31.08.2021.

В судовому засіданні 31.08.2021 допитано свідка ОСОБА_4 .

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції України.

Наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 №3358 «Про призначення та проведення службового розслідування» на підставі звернення ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій окремих посадових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області призначено службове розслідування по відомостях, наведених у зверненні ОСОБА_5 .

Наказом ГУ НП у Львівській області від 03.12.2020 №3712 «Про продовження строку проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 №3358» продовжено строк службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_5, призначеного наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 №3358 до 03.01.2021.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування з приводу відомостей, зазначених у зверненні ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області від 04.01.2021, затверджений т.в.о. начальника ГУПН у Львівській області Т. Сабанюком, яким встановлено таке.

« 22.10.2020 на адресу УПД ГУ НП у Львівській області із ЛУ ДВБ НП України надійшло звернення ОСОБА_5 з приводу можливих неправомірній дій дільничного офіцера поліції ВППП Залізничного ВП ГУНП ОСОБА_1 , який склав відносно заявника три адміністративних матеріали.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 10.08.2020 відповідно до резолюції ДОП ВППП Залізничного ВП ГУ НП майор поліції Хомік А.М. отримав на виконання виділені з кримінального провадження матеріали щодо вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП громадянина ОСОБА_5

ДОП ВППП Залізничного ВП ГУ НП майором поліції Хоміком А.М. 02.09.2020 винесено постанову ГАА № 114417 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 без його участі, що підтверджується поясненням ОСОБА_1 , відміткою «відмовився» в графі постанови «примірник постанови отримав». Позивачем також при винесенні такої постанови не складено адміністративного протоколу відповідно до ст. 256 КУпАП, копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 рекомендованим листом не надіслано, чим допущено грубе порушення вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 4 ч. 3ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 - VIII, п.15, 16 р. IV наказу МВС від 06.11.2015 № 1376 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», вимог ст.256 КУпАП.

ОСОБА_1 , будучи посадовою особою органу Національної поліції України при виконанні службових обов`язків, знаходячись на території Залізничного ВП, за адресою: м. Львів, вул. Чернівецька, 2, виніс постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №114419 та ГАА № 114420, при цьому не вжив вичерпних заходів для встановлення особи правопорушника, не забезпечив своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративні правопорушення, не провів адміністративне затримання особи, не доставив правопорушника до органу поліції для встановлення особи, натомість виніс постанови про адміністративні правопорушення та вніс до них неправдиві відомості про місце вчинення адміністративного правопорушення ( АДРЕСА_1 ) та про особу, що їх вчинила, що призвело притягнення до адміністративної відповідальності невинної особи. Крім того, позивач не вжив заходів щодо документування адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, що призвело до уникнення адміністративної відповідальності особою, що його вчинила.

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 незаконно складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративних, правопорушення відносно громадянина ОСОБА_5 , що призвело до незаконного, притягненні його до адміністративної відповідальності та уникнення відповідальності особою, що їх фактично вчинила.

Зазначений факт прямо суперечить сутності й призначенню правоохоронних інституцій, зокрема поліції, в підрозділах якої проходить службу ОСОБА_1 , який згідно з своїми обов`язками зобов`язаний вчиняти дії щодо підтримання правопорядку та забезпечення прав і свобод людини. Такими діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, ще дискредитує та підриває авторитет поліції».

На підставі висновків службового розслідування пунктом 1 наказу ГУ НП у Львівській області від 27.01.2021 № 303 «Про грубе порушення службової дисципліни ДОП ВППП Залізничного ВП» за грубе порушення службової дисципліни, зокрема вимог п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», п.2, 4 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 5 р. I, абзаців 1-4, 7 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, р.III та п.п. 15,16, р. IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС від 06.11.2015 №1376, вимог п.14 р.2 посадової інструкції, пп. 5,6 п. 2 р. II Інструкції з організації діяльності дільничних офіцерів поліції, затвердженої наказом МВС від 28.07.2017 №650, п.7 р. IV Порядку проведення службових розслідувань в національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893, вимог статті 256 КУпАП та скоєння вчинку, що дискредитує та підриває авторитет поліції, відповідно до п.7 ч.3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, до дільничного офіцера поліції відділу у превенції патрульної поліції Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом начальника ГУ НП у Львівській області В. Віконського від 05.02.2021 № 65/ос «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 , дільничного офіцера поліції відділу превенції патрульної поліції Залізничного відділу поліції ГУ НН, звільнено з 05.02.2021, з виплатою компенсації за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році, у кількості 02 доби основної відпустки та 01 доби додаткової відпустки, та встановлено премію за лютий 2021 року у розмірі 50, 69 %.

Стаж служби в поліції при звільненні у календарному обчисленні становить 18 років 11 місяців 22 дні.

Підставою винесення вказаного наказу зазначено наказ ГУ НП у Львівській області від 27.01.2021 №303 та Довідка про отримані поліцейським предмети однострою особистого користування, строк (носіння) експлуатації яких не закінчився від 05.02.2021 №123.

Не погодившись із вказаними рішеннями відповідача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення із служби з поліції, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

Згідно із статтею 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з пунктом 2, 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі - Правила етичної поведінки), поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з абзацами, 1-4, 7 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування передбачена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженим Наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу V Порядку №893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Строк проведення службового розслідування, його продовження, порядок обчислення строку службового розслідування визначаються статтею 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до частин 1-2, 4 статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Аналогічні норми щодо права поліцейського надавати пояснення містить розділ IV Порядку №893.

Пунктом 4 Розділу V Порядку №893 встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до Розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п.2 розділу VI Порядку №893).

Відповідно до положень пунктів 1-2 розділу VIІ Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським. Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч.2 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Аналіз зазначених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати про те, що особи, які проводять службове розслідування зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення. Основною метою проведення службового розслідування є встановлення: наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування.

Саме така поведінка осіб, які проводять службове розслідування забезпечить дотримання прав поліцейського, стосовно якого проводиться таке службове розслідування.

Визначальною підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є доведеність у встановленому законом порядку вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

Як встановлено судом, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності на підставі спірних наказів, став факт винесення ОСОБА_1 як посадовою особою органу Національної поліції України відносно ОСОБА_5 трьох постанов у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420 з порушенням норм чинного законодавства.

Дисциплінарна комісія за результатами опрацювання внутрішніх документів Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області, в тому числі матеріалів адміністративних справ, пояснень заявника ОСОБА_5 , пояснень працівників Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області та самого позивача встановила, що всі три постанови по справі про адміністративне правопорушення позивачем складено без встановлення у законодавчо встановленому порядку особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

Так, позивачем 02.09.2021 складено постанову по справі про адміністративне правопорушення ГАА № 114417, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнено ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 гривні.

При винесенні вказаної постанови від 02.09.2020 ГАА № 114417 позивачем не складено адміністративного протоколу.

ОСОБА_1 у власноручних поясненнях, наданих в ході службового розслідування, вказав, що така постанова ним винесена без присутності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а за наявними анкетними даними, одержанами під час складання адміністративних матеріалів декілька днів раніше.

Позивачем також 03.09.2020 складено постанови по справі про адміністративне правопорушення:

- ГАА №114419, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 178 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнено ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження;

- ГАА №114420, якою за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, притягнено ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності та накладеного до нього адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Згідно до наданих в ході службового розслідування пояснень ОСОБА_1 , при складені постанов від 03.09.2020 він не перевіряв документи особи, відносно якої складав такі постанови про причині їх відсутності.

Дисциплінарною комісією в ході службового розслідування встановлено ряд розбіжностей між наданими ОСОБА_1 поясненнями та відображеними у постановах ГАА №114419 та ГАА № 114420 відомостями про місце вчинення адміністративного правопорушення ( АДРЕСА_1 ) та про особу, що їх вчинила.

Сукупність встановлених в ході службового розслідування обставин свідчить, що при прийнятті постанов у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420 позивачем не вжито вичерпних заходів для встановлення особи правопорушника, не забезпечено своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративні правопорушення, не проведено адміністративне затримання особи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт складення всіх трьох вказаних постанов за відсутності особи, відносно якої такі постанови виносилися.

Позивач надав пояснення, в яких визнав, що при винесенні спірних постав ним у законодавчо встановленому порядку не встановлювалась особа, щодо якої винесено постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ГАА № 114417, ГАА №114419 та ГАА № 114420, ним не проводилось адміністративне затримання такої особи. Підтвердив, що при винесенні постанови ГАА № 114417 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 позивачем не складено адміністративного протоколу.

Згідно з частиною 1 статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній у постанові КАС ВС від 17.12.2020 у справі № 140/1195/19, визнання - це повідомлення стороною чи іншими особами, що беруть участь у справі, обставин, що підтверджують наявність чи відсутність фактів, які за законом повинні доводити друга сторона чи інші особи. Процесуальним наслідком визнання в адміністративному процесі однією зі сторін факту встановленим, є набуття фактом безспірного характеру і звільнення другої сторони від його доказування.

Таким чином, відповідно до частини першої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд зазначає, що службовим розслідуванням підтверджується факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Будь-яких доказів, які б спростовували висновки службового розслідування, проведеного відносно позивача, останній не надав.

Зважаючи на те, що позивач у судовому засіданні визнав факт вчинення ним порушень, за які спірними наказами до нього засновано дисциплінарну відповідальність та ураховуючи відсутність у суду сумнів щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання, то винесення спірних наказів є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Щодо інших доводів позивача, які стосуються спростування висновків службового розслідування, суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та, зокрема рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Стосовно доводів позивача про порушення процедури проведення службового розслідування, суд зазначає таке.

Як вбачається із матеріалів службового розслідування з приводу відомостей, зазначених у зверненні ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій працівників Залізничного ВП ГУ НН у Львівській області, таке розпочато 05.11.2020 та закінчено 04.01.2021, тобто в межах встановленого статтею 16 Дисциплінарного статуту 60 денного терміну проведення перевірок.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо проведення такого службового розслідування поза законодавчо встановленими строками не відповідають дійсним обставинам справи, тому судом до уваги не беруться.

Стосовно доводів позивача не повідомлення його про проведення відносно нього службового розслідування, то суд звертає увагу, що наказом ГУ НП у Львівській області від 05.11.2020 №3358 службове розслідування призначено та проводилося на підставі звернення ОСОБА_5 щодо можливих неправомірних дій окремих посадових осіб Залізничного ВП ГУ НП у Львівській, а не конкретно відносно позивача.

Оскільки таке службове розслідування призначалося і проводилося не безпосередньо щодо ОСОБА_1 , у відповідача був відсутній обов`язок повідомляти позивача про проведення такого розслідування.

Водночас, в ході проведення службового розслідування у позивача 03.12.2020 були відібрані письмові пояснення щодо обставин, які були предметом з`ясування дисциплінарною комісією. Такі пояснення написані ним власноручно та отримані членом дисциплінарної комісії інспектором ВДОП УПД ГУ НП у Львівській області, капітаном поліції ОСОБА_4

Допитана судом в якості свідка член дисциплінарної комісії інспектор ВДОП УПД ГУ НП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_4 повідомила, що при відібрані пояснень позивачу надано вичерпну інформацію щодо підстав проведення службового розслідування.

Вказане спростовує доводи позивача про обмеження його права брати участь у службовому розслідуванні та надавати пояснення по суті вчиненого правопорушення.

При цьому, оскільки позивач самостійно погодився на відібрання у нього пояснень по суті порушень, що були предметом службового розслідування, то надання таких під час перебуванні позивача на лікарняному не є порушенням порядку проведення службового розслідування.

Стосовно застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу, яким є звільнення з поліції, то суд погоджується із висновками дисциплінарної комісії про те, що притягнення поліцейським до адміністративної відповідальності особи, дані про яку не встановлено, та з порушенням законодавчо встановленого порядку є грубим порушенням службової дисципліни, принижує та дискредитує як самого працівника поліції, так і органи поліції в цілому.

Суд зазначає, що Дисциплінарний статут не містить будь-яких застережень щодо черговості застосування видів дисциплінарних стягнень, перелік яких міститься у статті 13 Дисциплінарного статуту.

Керівник може застосувати будь-яке дисциплінарне стягнення до особи за умови, що вид обраного стягнення відповідає тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку. Обираючи дисциплінарне стягнення, особа, яка має право їх накладати, враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, попередня поведінка поліцейського, його ставлення до служби, наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень є лише однією з обставин, що враховує дисциплінарна комісія/керівник при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Таким чином, застосування до позивача, який в минулому тричі притягався до дисциплінарної відповідальності, найсуворішого заходу дисциплінарного впливу, зважаючи на характер та обставини вчиненого ним дисциплінарного проступку, повністю відповідає вимогам Дисциплінарного статуту.

Суд звертає увагу, що згідно з наявною в матеріалах справи службовою характеристикою ОСОБА_1 від 21.12.2020, наданою начальником Залізничного ВП ГУ НА у Львівській області майором поліції А.Скірою, позивач проявив себе негативного в частині службової дисципліни та поведінки. На зроблені йому зауваження не реагує, належних висновків не робить, авторитетом серед колег не користується. Має задовільну професійну підготовку для виконання службових обов`язків, імпульсивний, не завжди делікатний у своїх висловлювання. На критику реагує імпульсивно.

Вказане в сукупності спростовує аргументи позивача про відсутність у спірних правовідносинах правових підстав для його звільнення зі служби в поліції.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при прийнятті рішення про накладення на позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення, а саме звільнення зі служби в поліції, ГУ НП у Львівській області діяло з урахуванням всіх обставин справи, добросовісно, розсудливо та обґрунтовано, в порядку, у межах та у спосіб, що передбачені законодавством України, тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення в повній мірі узгоджується зі значимістю вчиненого позивачем проступку.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність оскаржуваних наказів виконав.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги досліджені в судовому засіданні докази та встановлені на їх підставі обставини справи, суд дійшов висновку, що спірні накази відповідачем прийнято відповідно до вимог Дисциплінарного Статуту та відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, а тому у задоволенні позовних вимог щодо їх оскарження слід відмовити повністю за безпідставністю.

Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, то підстави для їх задоволення також відсутні.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації в грошовій формі за невикористані чистини відпусток за 2019-2020 роки, суд зазначає, що ні у позовній заяві, ні при розгляді справи в судовому засіданні позивачем не надано жодних обґрунтувань щодо вказаної позовної вимоги.

Так само як і не надано жодного доказу, що така компенсація в грошовій формі не була виплачена позивачу.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29.05.2018 у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12.11.2019 у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог.

Таким чином, відсутність у матеріалах справи правових обґрунтувань та доказів на обґрунтування такої позовної вимоги свідчить, що позивачем належним чином не зазначено підстав заявлення позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсації в грошовій формі за невикористані чистини відпусток за 2019-2020 роки, у зв`язку з чим така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Ураховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позову, не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, такий фактично не сплачувався, тому підстав для відшкодування таких відповідно до положень статті 139 КАС України немає.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Львівській області (пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007, ) про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористані частини відпусток, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2021 року.

Суддя О.П. Хома

Суддя Хома О.П.