Справа № 308/11833/21
Суддя: Фазикош О. В.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2021 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., представника позивача Іванова Р.В., відповідача ОСОБА_1 , його захисника Ільницький С.М., перекладача Куторга В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач, військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позов мотивує тим, що відповідач о 20 год. 35 хв. 31 серпня був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 245 прикордонного знаку, 800 метрів до Державного кордону України, між лінією інженерних прикордонних споруд та Державним кордоном України, на неодноразові вимоги військовослужбовця прикордонної служби України не реагував та вдався до втечі, з метою затримання було здійснено попереджувальний постріл вгору, затримати особу не вдалось.
О 08 год. 47 хв. 01 вересня прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» особу було затримано на напрямку 246 прикордонного знаку за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута», поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
У позовній заяві вказано, що оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 та ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні.
При цьому позивач зазначає, що в подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Позивач стверджує, що своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за, яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».
Позивач при мотивуванні позову посилається на положення частини 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», частини 1 статті 289 КАС України.
Позивач зазначає, що між Україною та Алжиром - Угоду про реадмісію осіб не укладено.
Позивач вказує на те, що враховуючи вищевикладене встановлені наступні обставини справи, зокрема: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетині державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, вдавався до втечі, з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, дають право перетинати Державний кордон передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні, Україну використав як транзитну країну та будь які законні підстави перебувати на території України відсутні, тому з метою реалізації державної політики у сфері міграції Чопський прикордонний загін вважає за правильним звернутися до суду про затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Приймаючи до уваги вищевикладене, дотримуючись вимог частини 2 статті 19 Конституції України, якою визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, керуючись вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 12, 20, 55, 59, 60, 122, 160, 161, 168, 245, 257, 289, КАС України, позивач просить суд: на підставі вимог ч. 2 та п. 11 ч. 6 ст. 12 та ст. 257 КАС України розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) - з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилався на обставини зазначені в позовній заяві.
Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідач о 20 год. 35 хв. 31 серпня 2021 був виявлений прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 245 прикордонного знаку, 600 метрів до Державного кордону України, між лінією інженерних прикордонних споруд та Державним кордоном України, на неодноразові вимоги військовослужбовця прикордонної служби України не реагував та вдався до втечі, з метою затримання було здійснено попереджувальний постріл вгору, затримати особу не вдалось.
О 08 год. 47 хв. 01 вересня 2021 прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» особу було затримано на напрямку 246 прикордонного знаку за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби «Гута», поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб.
Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 та ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні.
В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.
Таким чином, вбачається, що своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».
Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін наданими у судовому засіданні, а також наявними у справі письмовими доказами: протоколом про адміністративне затримання від 01.09.2021, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених документів від 01.09.2021, протоколом уточнення анкетних даних.
Разом з тим, у відповідача відсутні будь-які документи, що посвідчують особу або підтверджують законність його перебування на територію України або дають право на виїзд за межі території України, передбачених п.п. 16-19 та 20 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до вимог ч. 4 та ч.13 статті 4 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування (з метою навчання) та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні та на період навчання.
Судом встановлено, що відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у спробі незаконного перетині державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску, в складі групи осіб, з метою потрапити до країн Європейського Союзу, його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 204-1 КУпАП .
Згідно з вимогами п. 14 ч.1 ст.1 Закону України ,,Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.
У відповідності до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Пунктом 7 ч.1ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.
Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення видворення за межі території України, але не більше як на вісімнадцять місяців.
Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012(із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
Згідно п. 1.8Інструкції №353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.
З огляду на виявлені порушення, а саме те, що відповідач вчинив спробу незаконного перетинання поза пунктами пропуску державного кордону з України в Словацьку Республіку, відсутності у відповідача документів, які посвідчують особу/ дають право на перебування на території України, коштів для виїзду з України, суд приходить до висновку про наявність у позивача обґрунтованих підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про своє примусове повернення з України.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Крім цього, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справах щодо питань обмеження права на свободу, передбаченого підпунктом «f» пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Враховуючи встановлені судом обставини про те, що відповідач вчинив спроби незаконного перетинання поза пунктами пропуску державного кордону з України в Словацьку Республіку, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що посвідчують особу або дають право на перетин державного кордону України, відповідач коштів для виїзду з території України не має, бажає повернутись до країни походження, з заявою про надання статусу біженця не звертався, суд приходить до висновку що є всі правові підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України та відповідно до задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, задовольнити.
Затримати громадянина Алжирської Народної Демократичної Республіки, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (зі слів) - з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.
Рішення може бути оскаржено з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 289, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України протягом у десятиденний строк із дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду Фазикош О.В.