Справа № 520/5597/21
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 р.Справа № 520/5597/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 (головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С.) по справі № 520/5597/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Харківській області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову заступника начальника Головного управління Держпраці у Харківській області Петренко О.М. про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 250 380,00 грн;

- визнати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019 такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 позов залишено без розгляду.

ФОП ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування зазначає, що судом першої інстанції не вірно визначено підстави звернення до суду та оскарження постанови, що призвело до невірного визначення відліку строку звернення до суду та помилкового залишення його без розгляду.

Головне управління Держпраці у Харківській області (далі - відповідач) не подало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, ФОП ОСОБА_1 05.04.2021 звернулась до суду з позовом про скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019 та визнання її такої, що не підлягає примусовому виконанню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 відкрито провадження по справі.

05.05.2021 Головне управління Держпраці у Харківській області подало клопотання, в якому просило залишити позов ОСОБА_1 без розгляду через пропуск строку звернення до суду, встановленого КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 позов залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк на подання заяви про поновлення строку звернення до суду.

17.05.2021 позивач подала клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначила, що у лютому 2020 року внесено зміни до КЗпП України, якими пом`якшено відповідальність фізичних осіб підприємців за фактичний допуск працівника до роботи без укладання трудового договору. На час набрання чинності вказаними змінами, оскаржувана постанова не була виконана, а тому позивач мала законні сподівання, що до неї будуть застосовані положення Закону України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» і в частині стягнення штрафу постанова не буде пред`являтись до виконання.

Також вказала, що з 12.03.2020 по всій території України введено карантинні обмеження, під час яких у відділі державної виконавчої служби не проводився прийом громадян. У зв`язку з цим, позивач не мала можливості ознайомитись із виконавчим провадженням з виконання оскаржуваної постанови.

Крім того, послалась на п. 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України, відповідно до якого під час дії карантину, строки встановлені, зокрема, ст. 122 КАС України продовжуються на строк дії такого карантину.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 позов ФОП ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, поважних підстав такого пропуску та доказів в їх підтвердження нею не надано.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що постановою Головного управління Держпраці у Харківській області від 27.02.2019 № ХК4154/1160/3НП/АВ/ТД-ФС накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф (а.с. 5-10)

Зазначена постанова з 03.04.2019 перебуває на примусовому виконанні у Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 24).

Позов щодо оскарження постанови поданий ФОП ОСОБА_1 до суду першої інстанції у квітні 2021 року, отже з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо доводів позивача про невірне встановлення судом першої інстанції підстав оскарження постанови та дати відліку строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

В позовній заяві, клопотанні про поновлення строку від 17.05.2021 так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що нею не оскаржується постанова по суті, не заперечується факт встановлених порушень та правомірність дій відповідача щодо притягнення до відповідальності. Вказує, що підставою звернення до суду є незгода з тим, що постанова, як виконавчий документ, продовжує перебувати на примусовому виконанні, всупереч Закону України "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", яким внесено зміни до КЗпП та пом`якшено відповідальність фізичних осіб підприємців за фактичний допуск працівника до роботи без укладання трудового договору.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання дотримання строку звернення до суду, суд першої інстанції виходив, що такий строк слід відліковувати від дати прийняття спірної постанови (27.02.2019).

Разом з тим, як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що вказаною постановою порушено її права в лютого 2020, з моменту зміни законодавства, а тому з цих підстав постанова Інспекції підлягає скасуванню та має бути визнана такою, що не підлягає виконанню.

Таким чином, на думку позивача, датою, з якої мав початися відлік строку на оскарження постанови від 27.02.2019 є лютий 2020 р.

Проте, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про пропуск ФОП ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до суду, оскільки також з дати, зазначеної позивачем, такий строк закінчувався у серпні 2020 р. Натомість позов подано у квітні 2021 р., тобто поза межами строків, встановлених КАС України.

Щодо посилання заявника на п. 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами) "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19" з 12 березня 2020 року на всій території України установлено карантин.

Згідно з п. 3 розділу VI Прикінцевих положень КАС України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 122 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже законом було продовжено строки, встановлені, зокрема, ст. 122 КАС України на строк дії карантину.

Проте, законом України від 18.06.2020 № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 731-ІХ), який набрав чинності 17.07.2020, пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в новій редакції, відповідно до якої під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно з п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-ІХ, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, з набранням чинності Законом № 731-ІХ законодавець обмежив процесуальні строки, раніше продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України в редакції Закону № 540-ІХ, зокрема й строк звернення до суду до 06.08.2020 (20 днів після 17.07.2020, тобто після набрання чинності Законом № 731-IX).

Позивачем ні у суді першої, ні у суді апеляційної інстанції не обґрунтовано наявності поважних причин неможливості звернення до суду з позовом в період з 07.08.2020 по 05.04.2021.

Колегія суддів зазначає, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (Справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 12.08.2020 по справі № 440/3647/18, від 29.10.2020 у справі № 753/20260/17, від 27.05.2021 у справі № 260/1893/19.

Отже, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач була обізнана у лютому 2020 р. про порушення своїх прав, свобод та інтересів, автоматичне продовження строку звернення до суду закінчилось 06.08.2020, з цієї дати ОСОБА_1 мала можливість вжити своєчасних заходів щодо їх захисту в межах встановленого КАС України строку звернення до адміністративного суду, але не скористалась такою можливістю та звернулась до суду лише 05.04.2021, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції, що вказані позивачем обставини не є незалежними від її волі та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що вказує на існування у позивача об`єктивної можливості реалізувати своє право на оскарження спірної постанови установлений КАС України строк.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для залишення позовних вимог в частині скасування постанови Головного управління Держпраці у Харківській області № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 250 380,00 грн. без розгляду.

Разом з тим, залишаючи позов без розгляду, судом першої інстанції не враховано, що позивачем також заявлялена позовна вимога про визнання постанови № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019 такою, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 374 КАС України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на заявлену позовну вимогу, не надав їй оцінки, не навів обгрунтувань щодо наявності або відсутні підстав для відкриття провадження по справі, а також в частині дотримання позивачем строків звернення до суду, а тому передчасно залишив без розгляду позов в цій частині.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині залишення позовних вимог про визнання постанови від 27.02.2019 такою, що не підлягає виконанню без розгляду, зроблені із порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції в цій частині на підставі ст. 320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 по справі № 520/5597/21 скасувати в частині залишення позовних вимог про визнання постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХК 4154/1160/ЗНП/АВ/ТД-ФС від 27.02.2019 такою, що не підлягає виконанню без розгляду.

Справу № 520/5597/21 в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 по справі № 520/5597/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та підлягає касаційному оскарженню лише в частині залишення ухвали суду без змін протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 03.09.2021 року