Справа № 280/4480/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
27 серпня 2021 року о/об 09 год. 15 хв.Справа № 280/4480/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 25.11.2015 по 27.11.2018, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення - 27.11.2018; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 25.11.2015 по 27.11.2018, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення - 27.11.2018.

У позові зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по строковій частині) від 27.11.2018 за №315 був звільнений з військової служби у запас у зв`язку з закінченням строку контракту. 27.04.2021 позивач звернувся до ВЧ НОМЕР_2 із заявою про нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 27.11.2015 по 27.11.2018, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення - 27.11.2018. Листом №2939 від 12.05.2021 позивачу було повідомлено, що грошова компенсація як соціальна гарантія може бути виплачена у разі наявності відповідного права на відпустки. ОСОБА_1 не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отриману додаткову відпустку, оскільки ч.19 ст.101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» припинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його права, тому змушений звернутися з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням позивача виникли під час дії особливого періоду. Відповідач вважає, що позивач не набув відповідного права на отримання грошової компенсації за не отриману додаткову відпустку, оскільки ч.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» припинено надання військовослужбовцям додаткової відпустки. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином у зв`язку з настанням особливого періоду, командир військової частини не мав права надавати додаткову відпустку із збереженням заробітної плати. Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій протоколом КСВ ЗСУ №39 від 04.11.2015, посвідчення УБД серія НОМЕР_4 від 25.11.2015. Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №315 позивач з 27.11.2018 виключений із списків особового складу частини.

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 29.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Витязі з Наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.11.2018 за №315 зазначено: «… Старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_2 , головного сержанта командира гармати 1 протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини, звільнити у запас відповідно пункту 2 підпункту «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року (зі змінами). З "27" листопада 2018 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити до Комунарського районного військового комісаріату міста Запоріжжя. Щорічна основна відпустка за 2018 рік надавалась у кількості 30 діб з 25.01.2018 по 03.02.2018 року, з 03.07.2018 по 12.07.2018 року, з 26.09.2018 по 05.10.2018 року. Грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 не виплачена. Виплатити грошову премію у розмірі 94,00% за період з "01" по "27" листопада 2018 року в повному обсязі. Виплатити надбавку у розмірі 10% за особливості проходження служби за період з "01" по "27" листопада 2018 року в повному обсязі. Здійснити доплату премії з0а період з "01" по "27" листопада 2018 року в розмірі 944,75 гривні. Утримати за невідпрацьовану частину відпустки у кількості 5 днів. …».

Згідно з Посвідченням серії НОМЕР_4 , виданому 25.11.2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

У листі відповідача від 12.05.2021 за №2939 на звернення позивача зазначено про не можливість виплати позивачу компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Позов підлягає задоволенню враховуючи вище викладене та через наступне.

Згідно з п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до пп.1 п.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дія цього Закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Таким чином, на позивача поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про відпустки» передбачено такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством. (…).

Як зазначено у ст.16-2 Закону України «Про відпустки», учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

У п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

При цьому, згідно з п.17 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

Відповідно до п.18 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Як зазначено у п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Враховуючи наведене, в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.

Однак, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним служби.

Відповідач протилежного не довів.

Водночас, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом періоду служби військовослужбовця, в якому у нього виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період.

Тобто, особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яка може бути реалізована в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у періоди, передбачені п.17 і п.18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п.8 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.16-2 Закону України «Про відпустки».

У випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст.16-2 Закону України «Про відпустки» та п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

При цьому, підзаконні акти не можуть суперечити законам. У разі наявності суперечностей між нормами права підзаконного акту та закону, то застосуванню підлягають норми права передбачені законом, який має вищу юридичну силу.

Стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.

Враховуючи наведене, посилання відповідача на неможливість проведення позивачу компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за минулі періоди часу є безпідставними.

Аналогічне застосування норм права здійснено Великою Палатою Верховного Суду при розгляді зразкової справи №620/4218/18 (Пз/9901/4/19) (провадження №11-550заі19) у постанові від 21.08.2019.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Представником позивача у позові заявлено про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.

Відповідач заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до суду подано: Договір про надання правової допомоги №309 від 18.05.2021; Розрахунок витрат на правову допомогу згідно з Договором про надання правової допомоги №309 від 18.05.2021 на суму 3500,00 грн.; Квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 18.05.2021 на суму 500,00 грн.; Квитанцію до прибуткового касового ордера №2 від 02.06.2021 на суму 3000,00 грн.; Акт про прийняття грошових коштів за надання юридичних послуг згідно з договором №309 від 18.05.2021.

У Розрахунку витрат на правову допомогу згідно з Договором про надання правничої допомоги №309 від 18.05.2021 зазначено: «… 1.Консультація … - 30 год. 500,00 грн.; 2.Складання адміністративного позову … - 2 год. 30 хв. 3000,00 грн. …».

Судом прийнято до уваги, що така категорія адміністративних справ є пошириною, а, отже, не потребує витрат значних зусиль при здійсненні професійної правничої допомоги.

Завником документально та нормативно не обгрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

Також, суд вважає вартість послуг і робіт правничої допомоги, зазначену у наданих до суду документах, не співмірною з фактично виконаними послугами та роботами.

На думку суду, підготовка позовної заяви включає в себе консультацію.

Отже, судові витрати на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На думку суду, з урахуванням вимог ч.5 ст.134 КАС України, витрати на професійну правничу допомогу мають бути відшкодовані позивачу лише у сумі 2000 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) грошової компенсації додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 25.11.2015 по 27.11.2018, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення - 27.11.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 25.11.2015 по 27.11.2018, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення - 27.11.2018.

Задовольнити частково заяву представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) судових витрат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп.

В іншій частині заяви представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 27.08.2021.

Суддя О.О. Прасов