Справа № 520/11530/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

31 серпня 2021 року № 520/11530/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність ТУ ДСА України в Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта станом на 01.01.2020 - незаконною;

- зобов`язати ТУ ДСА України в Харківській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислений щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта станом на 01.01.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині ненадання ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта станом на 01.01.2020 року. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 30.06.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представником відповідача через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому, представником відповідача вказано на відсутність підстав для врахування у щомісячному довічному грошовому утриманні судді у відставці посадового окладу регіонального коефіцієнта, оскільки такий застосовується до базового розміру посадового окладу суддів, які здійснюють правосуддя. Також вказано, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Регіональний коефіцієнт - є доплатою за додаткове навантаження судді до базового розміру посадового окладу, яка залежить від кількості населення, де розташований суд, у якому здійснює суддя правосуддя. Із посиланням на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.01.2019 по справі №804/3609/18, представником відповідача вказано, що умовою застосування регіонального коефіцієнта є фактичне здійснення правосуддя, відтак передбачені ч.4 ст.135 Закону №1402-VIII положення на позивача не поширюються.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою про отримання довідки про суддівську винагороду для перерахунку довічного утримання судді у відставці станом на 18.02.2020.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем складена довідка від 28.02.2020 року № 04-52/284 станом на 18.02.2020 року, у якій суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 94590,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн; доплата за вислугу років (80%) 31530,00 грн.

Позивачем у позовній заяві вказано, що з огляду на зміст наданої довідки до посадового окладу, який входить до складу суддівської винагороди, відповідачем не застосовано регіональний коефіцієнт.

Так, судом встановлено, що 26.05.2021 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області із заявою про отримання довідки про суддівську винагороду для перерахунку довічного утримання судді у відставці із зазначенням регіонального коефіцієнту, який входить до складу суддівської винагороди, однак не застосований відповідачем.

Начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області надана відповідь від 26.05.2021 року № 06-15/1895/2021, у якій вказано, що розмір посадового окладу в довідці №06-15/1895/2021 станом на 28.02.2020 року зазначений з урахуванням положень листа Державної судової адміністрації України від 27.02.2020 №10-4086/20 "Про розмір суддівської винагороди". 02 березня 2020 року Голова Державної судової адміністрації України Холоднюк З. листом за вих. №10-4290/20 відкликав зазначений лист від 27.02.2020. На звернення територіального управління до Державної судової адміністрації України щодо надання роз`яснень по застосуванню регіонального коефіцієнту при видачі вищезазначених довідок, 17.04.2020 за вих. №10-7849/20 Державна судова адміністрація України повідомила про направлення звернення до Комітету Верховної Ради України з питань правової політики щодо надання відповідних роз`яснень по застосуванню регіонального коефіцієнту при видачі довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. У зв`язку із чим, відповідач зазначив, що після отримання роз`яснень стосовно зазначеного питання позивача буде проінформовано додатково.

Позивач, не погодившись із бездіяльністю відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Зі змісту положень ч.4 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1402-VIII), чинного на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно із приписами ч.ч.1, 2 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Згідно ч.4 ст.135 Закону №1402-VIII, до базового розміру посадового окладу, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

Відповідно до положень ч.10 ст.135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Складовою суддівської винагороди є посадовий оклад.

При цьому, ч.3 ст.135 цього Закону визначено поняття базового розміру посадового окладу та ч.4 ст.135 цього ж Закону встановлена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів. Зі змісту наведених норм можна дійти висновку, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат. При цьому, посадовий оклад судді складається з базового розміру посадовою окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнту.

Отже, передбачений ч.4 ст.135 Закону №1402-VIII регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача, що регіональні коефіцієнти до посадового окладу застосовуються лише у разі здійснення суддею правосуддя.

Суд Зазначає, що Конституційним Судом України у рішенні № 11-р/2018 від 04.12.2018 року викладено висновки стосовно того, що суд, для цілей застосування положень ч.1 ст.55, ч.8 ст.56, ч.ч.1, 2 ст.89, ч.3 ст.82, ч.ч.6, 7 ст.147 Закону №1402-VIII, встановив невідповідність Конституції України положень ч.10 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010 у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» №192-VIII від 12.02.2015, згідно якої суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу. Аналогічного змісту норма встановлена ч.10 ст.135 Закону №1402-VIII.

Надаючи оцінку конституційності ч.10 ст.135 Закону №2453-VI, Конституційний Суд вказав, що випадки, коли суддя не здійснює правосуддя поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, згідно Закону №1402-VIII нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (ч.1 ст.55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (ч.8 ст.56, ч.ч.1, 2 ст.89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (ч.3 ст.82, ч.ч.6, 7 ст.147).

Таким чином, судді у відставці не є суб`єктами правового регулювання ч.10 ст.135 Закону №1402-VIII, що свідчить про відсутність будь-яких підстав для застосування вказаної норми під час визначення права позивача на належне щомісячне довічне грошове забезпечення як судді у відставці.

Суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.143 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці саме у відповідному процентному співвідношенні до суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, будь-які обмеження щодо врахування регіонального коефіцієнта при визначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відсутні.

Відтак, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то вказаний регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З наявної в матеріалах справи копії штатного розпису Червонозаводського районного суду м.Харкова на 2020 рік, затвердженого 24.02.2020 ТУ ДСА, судом встановлено, що посадовий оклад працюючого судді становить 78825,00 грн., тобто з врахуванням регіонального коефіцієнта 1,25.

Натомість, у виданій відповідачем довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вказано посадовий оклад на рівні 63060 грн.

Суд зазначає, що положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України №1402-VIIІ втратили чинність з 18.02.2020.

А отже, з моменту втрати чинності положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону № 1402-VIIІ, зазначений закон не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного грошового утримання суддів у відставці. Тому з 18.02.2020 на порядок обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці поширюється положення статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої судді у відставці має право на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позивач набув право на перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, при цьому, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта має видаватись станом на 18.02.2020.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 07.06.2021 року по справі №420/4001/20.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.ст.7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корп. 2, м. Харків, 61050) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта станом на 01.01.2020 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислений щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із застосуванням регіонального коефіцієнта станом на 01.01.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (м-н Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корп. 2, м. Харків, 61050, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.