Справа № 420/2134/20
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2134/20
30 серпня 2021 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Бутенка А.В.,
за участю секретаря с/з - Сініцина А.С.,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 27 серпня 2018 року б/н щодо перерахунку пенсії, яке було прийнято на підставі заяви від 20 серпня 2018 року про призначення пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинити дії щодо призначення, нарахування та виплати пенсії по інвалідності з 20 серпня 2018 року у розмірі 68 % грошового забезпечення (заробітку);
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області при призначенні пенсії врахувати розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, а саме: оклад за посадою 5 500 грн.; оклад за спеціальним званням -1 340 грн.; надбавка за вислугу років (45%) 3 078 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) 9 918 грн.; премія (25%) 2 480 грн.; надбавка за службу р умовах режимних обмежень (15%) -1 488 грн.; надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (50%) 4 959 грн.; індексація;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити різницю між виплаченою пенсією та такою, що належить виплаті згідно нового розрахунку з моменту нарахування пенсії з 20 серпня 2018 року.
- стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України Одеській області на користь позивача моральну шкоду в розміри 50 000 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог щодо:
- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області при призначенні пенсії позивачу врахувати розмір грошового забезпечення (заробітку) з останньої посади перед звільненням, а саме: оклад за посадою 5 500 грн.; оклад за спеціальним званням 1340 грн.; надбавка за вислугу років (45%) 3 078 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань (100%) 9 918 грн.; премія (25%) 2 480 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) -1 488 грн.; надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення (50%) 4 959 грн.; індексація;
- зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплатити різницю між виплаченою пенсією та такою, що належить виплаті згідно нового розрахунку з моменту нарахування пенсії з 20 серпня 2018 року.
В іншій частині позовних вимог продовжено розгляд справи.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року залишена без змін.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року скасовано, прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою Верховного Суду від 03 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року та дві постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року залишено без змін.

04.08.2021 року за вх. № 42655/21 від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заяви за нововиявленими обставинами зазначено, що Верховним Судом в ухвалі від 20.01.2021 року по справі №560/3762/18 висловлено правову позицію про те, що «суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи» також в постанові Верховного Суду від 14.02.2019 року по справі № 500/55/17 зазначено: «… що при наявності звернення особи за призначенням пенсії та поданні при цьому усіх необхідних документів, суб`єкт владних повноважень повинен перевірити відповідну заяву, подані документи та прийняти відповідне рішення про призначення пенсії чи про відмову у її призначенні».

Зазначені обставини, як вказує заявник, є нововиявленими, оскільки не були йому відомі на момент розгляду справи та мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки на думку заявника спростовують помилкові висновки судів про застосування постанови КМУ №103. Заявник посилається на те, що під час ухвалення рішення судом не прийнято до уваги правові висновки щодо застосування норм права викладені Конституційним Судом України у рішенні від 13.05.2015 року по справі № 1-9/2015, Верховним Судом при розгляді справ № 286/766/17, 522/9655/16-а, 522/12993/16-а, 295/3334/17, 522/2738/17, 638/9697/17, 646/5771/16-а, 754/13244/16-а, 295/13070/16-а, 216/5385/16-а, 21-484а13, 753/12809/14, 825/2328/16, 813/1790/18 та в інших справах, внаслідок чого судом порушено вимоги ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.5 ст.353 КАС України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №420/2134/20 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено судове засідання на 30 серпня 2021 року об 11:30 год.

26.08.2021 року за вх. № ЕП/22632/21 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли заперечення на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, в обґрунтування яких зазначено, що не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами недоліки розгляду справи судом, незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

30.08.2021 року в судовому засіданні позивач підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Представник відповідача у судове засідання не прибув про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В судовому засіданні 30.08.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Розглянувши заяву за новоявленими обставами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина друга статті 361 КАС України).

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270, від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 КАС України, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Тобто перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовано тим, що під час ухвалення рішення судом не прийнято до уваги правові висновки щодо застосування норм права викладені Конституційним Судом України у рішенні від 13.05.2015 року по справі № 1-9/2015, Верховним Судом при розгляді справ № 286/766/17, 522/9655/16-а, 522/12993/16-а, 295/3334/17, 522/2738/17, 638/9697/17, 646/5771/16-а, 754/13244/16-а, 295/13070/16-а, 216/5385/16-а, 21-484а13, 753/12809/14, 825/2328/16, 813/1790/18 та в інших справах, внаслідок чого судом порушено вимоги ст.69 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.5 ст.353 КАС України.

За правилами ч. 3 ст. 361 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року № 816/4947/14, від 13 лютого 2018 року № 815/756/14, від 6 березня 2018 року у справі № 484/2634/14-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/14797/15.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Зокрема, відповідно до статті 24 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (Угоду ратифіковано із заявою Законом № 1678-VII від 16.09.2014) сторони домовились надалі розвивати судове співробітництво у цивільних та кримінальних справах, повною мірою використовуючи відповідні міжнародні і двосторонні документи та ґрунтуючись на принципах юридичної визначеності і праві на справедливий суд.

Крім того, у доповіді, схваленій Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), зазначається, що принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ (пункт 44).

Юридична визначеність вимагає дотримання принципу res judicata. Остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Юридична визначеність також вимагає, щоб остаточні рішення судів були виконані. У приватних спорах виконання остаточних судових рішень може потребувати допомоги з боку державних органів, аби уникнути будь якого ризику «приватного правосуддя», що є несумісним з верховенством права. Системи, де існує можливість скасовувати остаточні рішення, не базуючись при цьому на безспірних підставах публічного інтересу, та які допускають невизначеність у часі, несумісні з принципом юридичної визначеності (пункт 46).

Як вбачається із рішення ЄСПЛ у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia, заява № 69529/01) та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2, заява № 19960/04), процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

У пункті 33 рішення у справі «Христов проти України» (заява № 24465/04) Європейський Суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), заява N 28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 42).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява N 52854/39, пункт 52, ECHR 2003-IX, у справі «Желтяков проти України», заява № 4994/04, пункт 43).

У рішенні у справі «Вієру проти Республіки Молдова» (Vieru v Republic of Moldova) Суд постановив, що рішення про перегляд остаточних рішень повинні відповідати відповідним законодавчим критеріям; і зловживання такою процедурою цілком може суперечити Конвенції. Завдання Суду полягає у визначенні того, чи застосовувалася ця процедура у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції, і таким чином забезпечувалося дотримання принципу правової визначеності. При цьому Суд повинен мати на увазі, що в першу чергу відповідальність національних судів полягає у тлумаченні положень національного законодавства (пункт 14, заява № 25763/10).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 369 КАСУ у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 248, 250, 256, 294, 368, 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2018 року, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст.ст.293-295, 369 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 03.09.2021

Суддя Бутенко А.В.