Справа № 320/3790/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2021 року № 320/3790/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, Київської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, Київської обласної державної адміністрації, в якому позивач просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення засідання Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене у вигляді протоколу від 30.01.2020 № 14-20, в частині, що стосується ОСОБА_1 стосовно не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

- зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію поновити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати їй відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є особою, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим отримала відповідне посвідчення. Як зазначає позивач, у 1993 році Київською обласною державною адміністрацією їй було видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а у 1998 році було проведено перереєстрацію та видано нове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_1 (категорія 1) та видано вкладку № НОМЕР_2 з відміткою «довічно». Проте, всупереч наведених вище обставин Комісія Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категорія громадян (далі Комісія), протиправно прийняла рішення, яке оформлене протоколом від 30.01.2020 № 14-20, відповідно до змісту якого статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у позивача не підтверджено, у зв`язку із розбіжностями в документах, а саме невідповідність історичним подіям (евакуація с. Варовичи 14.05.1986), а також відсутність первинних документів, які підтверджують роботу безпосередньо в зоні відчуження та нарахування заробітної плати у підвищеному розмірі за роботу у зоні відчуження, робота за межами зони відчуження (с. Буда-Варовичі Польський район), а тому вказане посвідчення було визнане таким, що видане безпідставно і підлягає вилученню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведення судового засідання, призначено судове засідання.

08 вересня 2020 року суд протокольною ухвалою вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

30 червня 2020 року від представника відповідача Київської облдержадміністрації через службу діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Стверджував, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Зазначив також, що при розгляді справи Регіональною комісією, протоколом № 9-19 вирішено направити запит до організації чи правонаступника та архівних установ щодо підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та надання копій первинних підтверджуючих документів (накази чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи в зоні відчуження, особові рахунки з розшифруванням кодів (1986, 1991-1993) відомості, табелі обліку робочого часу, шляхові листи тощо). ОСОБА_1 надати детальне пояснення щодо характеру виконуваних робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та місця їх виконання (роботи, дати, історичні події, проживання, харчування тощо). Після відповідного доопрацювання надано: посвідчення 1А та 2А КОДА. Наявні експертні висновки та дві довідки МСЕК. Посвідчення 2А КОДА видано на підставі довідки хмелесовхоз «Хабне» про підвищену оплату праці (основне місце роботи радгосп «Хабне», евакуація майна складських приміщень) за роботу в зоні відчуження с. Варовичі 07.07.1986-03.11.1986, сума 29, 61 крб. також у справі наявні: виписка з наказу Українського республ.заочноготехн. про відрядження в р-п «Хабне» для проходження виробничої технологічної переддипломної практики з 07.07.1986 по 03.11.1986; нотаріальна копія довідки совхозу «Хабне» про роботу з VІІ 1986 по VІІІ 1986 (5 днів) та участь у ЛНА на ЧАЕС у зоні відселення с. Варовичі. На комісію подано: заяву, посвідчення 1А, копію трудової книги (з 1987 року), копію паспорта, копію довідки про роботу тимчасово на посаді агронома по захисту рослин в радгоспі «Хабне» з 21.07.1986 по 25.08.1986 і була задіяна на ЛНА на ЧАЕС с. Варовичі, яке входило до складу радгоспу «Хабне», сума 361, 86 крб. (довідка видана на підставі книг наказів, книг обліку заробітної плати за 1986), копію довідки агрофірми «Маяк» с. Стовпяги Переяслав-Хмельницького району про існування радгоспу «Хабне» до травня 1994 року та правонаступництво. Додатково зазначено, що с. Варовичі евакуйоване 14.05.1986. Дільниця хмелерадгоспу «Хабне», яка розташовувалася в с. Варовичі, була евакуйована разом із населенням села, худобою і фактично перестала функціонувати у травні 1986. На підставі додатково представлених документів Комісією прийнято спірне рішення в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Від позивача в межах встановленого судом строку відповіді на відзив не надійшло.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що позивач вперше була визнана учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1993 році, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 від 09.02.1993 (категорія 2).

Крім того, у 1998 році було проведено перереєстрацію та видано нове посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_5 від 12.10.2010, вкладка № НОМЕР_6 .

Підтвердженням перевірки правильності статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС слугує штамп «Перереєстровано», який наявний у вказаному посвідченні позивача.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 від 08.07.2015 позивач отримує пенсію по інвалідності 2 групи та є потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з довідкою Боярського коледжу екології і природних ресурсів від 30.08.2019 № 181, позивач була направлена Українським республіканським заочним сільськогосподарським технікумом на виробничу технологічну переддипломну практику з 07.07.1986 по 03.11.1986 у Поліський район, радгосп «Хабне», наказ № 131 від 07.07.1986. У 1997 році Український республіканський заочний сільськогосподарський технікум був перейменований на Боярський сільськогосподарський технікум Національного аграрного університету, наказ № 39 від 21.03.1997. У 2004 році Боярський сільськогосподарський технікум Національного аграрного університету був перейменований на Державну організацію (заклад) «Боярський коледж екології і природних ресурсів Національного аграрного університету», наказ № 360 від 19.07.2004. У 2005 році Державна організація (заклад) «Боярський коледж екології і природних ресурсів Національного аграрного університету» був перейменований у Відокремлений структурний підрозділ Національного аграрного університету «Боярський коледж екології і природних ресурсів», наказ № 22 від 20.01.2005. У 2008 році Відокремлений структурний підрозділ Національного аграрного університету «Боярський коледж екології і природних ресурсів» було перейменовано у Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярський коледж екології і природних ресурсів», наказ № 827 від 15.12.2008.

Крім того, відповідно до довідки ПП Агрофірма «Маяк» від 01.07.2020 позивач дійсно працювала тимчасово на посаді агронома по захисту рослин в радгоспі «Хабне» Поліського району Київської області з 21.07.1986 по 25.08.1986 (наказ № 54-К) і була задіяна на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження с. Варовичі Поліського району Київської області, яке входило до складу радгоспу «Хабне». Заробітна плата за вказаний період роботи позивача становила 361 крб. 86 коп.

Судом встановлено, що управління радгоспу «Хабне» знаходилось в с. Варовичі Чорнобильського району Київської області, яке відноситься до зони відчуження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» с. Буда-Варовичі Поліського району Київської області відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення згідно з постановами Ради Міністрів УРСР, а с. Варовичі Чорнобильського району Київської області відноситься до зони відчуження.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії від 30.01.2020 № 14-20 було вирішено, що статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не підтверджено. Зі спірного рішення вбачається, що мотивами його прийняття були розбіжності в документах, а саме: невідповідність історичним подіям (евакуація с. Варовичи 14.05.1986), а також відсутність первинних документів, які підтверджують роботу безпосередньо в зоні відчуження та нарахування заробітної плати у підвищеному розмірі за роботу у зоні відчуження, робота за межами зони відчуження (с. Буда-Варовичі Польський район), а тому вказане посвідчення було визнане таким, що видане безпідставно і підлягає вилученню

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовано Законом України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII).

Згідно зі статтею 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 14 Закону № 796-XII, для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше 5 календарних днів; у 1987 році не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи.

Статтею 15 Закону № 796-XII передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Згідно зі статтею 65 Закону № 796-XII, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян» затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі Порядок № 551).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 551, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), іншими актами законодавства.

Пунктом 11 Порядку № 551 визначено перелік документів, за наявності одного з яких особам видаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою Боярського коледжу екології і природних ресурсів від 30.08.2019 № 181, позивач була направлена Українським республіканським заочним сільськогосподарським технікумом на виробничу технологічну переддипломну практику з 07.07.1986 по 03.11.1986 у Поліський район, радгосп «Хабне», наказ № 131 від 07.07.1986.

Крім того, відповідно до довідки ПП Агрофірма «Маяк» від 01.07.2020 позивач дійсно працювала тимчасово на посаді агронома по захисту рослин в радгоспі «Хабне» Поліського району Київської області з 21.07.1986 по 25.08.1986, що підтверджено архівним витягом від 26.11.2019 № 04-04/568 з наказу № 54-К від 26.08.1986 і була задіяна на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження с. Варовичі Поліського району Київської області, яке входило до складу радгоспу «Хабне». Заробітна плата за вказаний період роботи позивача становила 361 крб. 86 коп.

Відповідачами не заперечувався зміст довідок виданих позивачу та їх дійсність.

В силу вимог частини першої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності.

Позивач тривалий час з 09.02.1993 мала статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорії 2), користувалася відповідними пільгами, встановленими законодавством України та розраховувала на стабільність і передбачуваність свого статусу.

До того ж, суд враховує, що посвідчення позивача мало відмітку «Перереєстровано», а відповідно до пункту 4 Порядку № 551, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.1986 по 31.12.1986 не менше п`яти, а в 1987 році не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія ІІ) серії А синього кольору.

Пунктом 3 Порядку № 551 передбачено, що особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а саме Випискою із акта огляду МСЕК до довідки Сер. КИО-1 № 333331, що позивачеві встановлено 2 групу інвалідності, причиною якої стали захворювання, пов`язані з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довічно.

Суд критично оцінює повідомленні відповідачем обставини у відзиві на позов щодо обґрунтування безпідставної видачі посвідчення, оскільки відповідно до довідки ПП Агрофірма «Маяк» від 01.07.2020 позивач дійсно працювала тимчасово на посаді агронома по захисту рослин в радгоспі «Хабне» Поліського району Київської області з 21.07.1986 по 25.08.1986, що підтверджено архівним витягом від 26.11.2019 № 04-04/568 з наказу № 54-К від 26.08.1986 і була задіяна до ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження с. Варовичі Поліського району Київської області, яке входило до складу радгоспу «Хабне». Заробітна плата за вказаний період роботи позивача становила 361 крб. 86 коп.

Невідповідність даних довідки фактичним обставинам та подіям не підтверджена відповідачем належними та допустимим доказами.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 Постанови № 135, видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 «Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян», вважаються недійсними.

На думку суду позивачем доведено належними та допустимими доказами факт її участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення засідання Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, яке оформлене у вигляді протоколу від 30.01.2020 № 14-20, в частині, що стосується ОСОБА_1 стосовно не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною другою статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що Комісія входить до структури Київської обласної державної адміністрації та не є окремою юридичною особою, а тому, ефективним і належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання Київську обласну державну адміністрацію поновити статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Київську обласну державну адміністрацію видати позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, суд виходить з такого.

Як зазначалося вище, учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році має категорію 2. Позивачеві було встановлено такий статус у 1993 році, про що видано відповідне посвідчення. Проте, в подальшому, позивачеві було встановлено у 1998 році статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видано відповідне посвідчення.

Втім, в силу вимог пункту 3 Порядку № 551, особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році" (категорія 1) серії А синього кольору.

В силу вимог пункту 11 Порядку № 551, посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Отже, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде саме зобов`язання Київську обласну державну адміністрацію, серед іншого, видати їй відповідне посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, відповідно до частини третьої статті 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд зазначає, що дискреційні функції відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо надання особі статусу "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (категорія 1) на етапі, коли особа, яка звернулась, є інвалідом та вже мала статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, а також має докази на підтвердження причинного зв`язку, а тому зазначені підстави визнання безпідставними видані позивачу посвідчення, що на думку відповідача взагалі позбавляє позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, не належить до передбачених законом підстав щодо відмови в наданні позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році та видачі відповідного посвідчення (категорія 1) серії А.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржувані дії відповідача за таких обставин не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача видати позивачу посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності його рішення.

Натомість, позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені нею доводи не було спростовано відповідачем.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 134, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255, 382 КАС України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення засідання Комісії Київської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1), яке оформлене у вигляді протоколу від 30.01.2020 № 14-20, в частині, що стосується ОСОБА_1 стосовно не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Зобов`язати Київську обласну державну адміністрацію (; адреса: 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1) поновити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 та статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видати їй відповідне посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році" (категорія 1) серії А синього кольору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування ЄСІТС апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.