Справа № 640/5900/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5900/20 Суддя першої інстанції: Шулежко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бєлової Л.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на прийняте у порядку письмового провадження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрторг Ділайз» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрторг Ділайз» (далі - Позивач, ТОВ «Укрторг Ділайз») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.02.2020 року №4 та №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.05.2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки факт здійснення господарських відносин між ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» та ТОВ «Укрторг Ділайз» та їх реальність ГУ ДПС у м. Києві не заперечується та вони здійснені у період чинності у Позивача свідоцтва платника податку на додану вартість, то реєстрація податкової накладної після дати анулювання відповідного свідоцтва у межах звітного періоду після анулювання такого свідоцтва не може бути підставою для позбавлення підприємства права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч вимог п. 184.7 ст. 184 ПК України підприємством занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 950 209,00 грн., а при поданні податкової декларації з ПДВ за листопад 2019 року не було задекларовано суми податку, що фактично сплачені у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг, що, у свою чергу, свідчить про відсутність права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 1 950 207,00 грн.

Після усунення визначених в ухвалі від 05.07.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.09.2021 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що відповідно до свідоцтва платника ПДВ від 07.11.2019 року №200490336, ТОВ «Укрторг Ділайз» у листопаді 2019 року зареєстровано платником ПДВ.

29.11.2019 року свідоцтво платника ПДВ від 07.11.2019 року №200490336 анульовано.

ТОВ «Укрторг Ділайз» подано до ДПІ у Подільському районі ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2019 року (з додатками), зареєстровану Відповідачем 20.12.2019 року №, в якій задекларовано суму до бюджетного відшкодування на рахунок платника банку в розмірі 1 950 207,00 грн.

Судом першої інстанції також встановлено, що у грудні 2019 року - січні 2020 року працівниками ГУ ДПС у м. Києві на підставі п.200.10 ст. 200 ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ «Укрторг Ділайз» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за листопад 2019 року.

У ході перевірки встановлено порушення Позивачем:

- пункту 184.7 статті 184, пунктів 200.1, 200.4, 200.12 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року №21, у зв`язку із чим завищено суму від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V кодексу на момент подання податкової декларації, яка: підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р.20.2.1) за листопад 2019 року на суму ПДВ у розмірі 1 950 207,00 грн.;

- пункту 184.7 статті 184, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 розділу V Податкового кодексу України, розділу V Порядку №21, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за листопад 2019 року на суму ПДВ у розмірі 2 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 15.01.2020 року №433/26-15-43-04-19/42514465 (а.с. 5-14).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 07.02.2020 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «В1» №4, яким Позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на розрахунковий рахунок платника у банку за листопад 2019 року на суму 1 950 207,00 грн. (а.с. 15);

- форми «В4» №4, яким Позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2019 року на суму 2,00 грн. (а.с. 16).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції поряд з іншим встановив, що 25.11.2019 між ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» (Продавець) та ТОВ «Укрторг Ділайз» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В., зареєстрованим в реєстрі №4447, предметом якого є передача від Продавця до Покупця у власність нерухомого майна, а саме: нежитлові будівлі - паркінг легкових автомобілів з мийкою, загальною площею 3 755,6 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Любомирська, 3А.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 цього Договору, продаж Предмета договору за домовленістю сторін здійснюється за 9 751 036,00 грн., крім того з ПДВ 1 950 207,20 грн., що разом з ПДВ становить 11 701 243,20 грн., які Покупець сплачує потягом 3 (трьох) робочих днів з дати підписання та нотаріального посвідчення цього Договору.

У свою чергу, ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» складено податкову накладну від 26.11.2019 року №15, яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 12.12.2019 року, у той час як 29.11.2019 року свідоцтво ТОВ «Укрторг Ділайз» як платника ПДВ від 07.11.2019 року №200490336 анульовано.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 20, 75, 76, 86, 184, 201 Податкового кодексу України, прийшов до висновку про протиправність спірних індивідуальних актів, оскільки матеріалами справи підтверджується правомірність формування даних податкового обліку підприємством та наявністю у Позивача права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на підставі зареєстрованої у межах звітного періоду після анулювання реєстрації платника ПДВ податкової накладної.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом (п. 200.2 ст. 200 ПК України).

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.7 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Отже, підставою для бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку є відповідна податкова декларація такого платника та заява про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (далі - Порядок №21).

Згідно розд. V Порядку №21 з рядка 19 визначається сума перевищення від`ємного значення над сумою, обчисленою відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації. Визначена сума вказується у рядку 19.1 та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21).

У разі якщо сума від`ємного значення (рядок 19) менша або дорівнює сумі, обчисленій відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, рядок 19.1 не заповнюється.

Сума, обчислена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, зазначається у відповідному службовому полі у рядку 19.1;

3) сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20;

4) сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації;

зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3;

5) сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, встановлено у ході перевірки, однак було залишено поза увагою судом першої інстанції, у таблиці 1 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» додатку 3 до податкової декларації від 20.12.2019 року №:

- у пункті 1 «Cума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням суми, зарахованої у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість (рядок 20 - рядок 20.1 декларації звітного (податкового) періоду)» зазначено « 0»;

- у пункті 2 «Фактично сплачено у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/ послуг або до Державного бюджету України (значення рядка "Усього" графи 7 таблиці 2)» вказано «-»;

- у пункті 3 «Сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню (зазначається сума рядка 1, яка не більша значення рядка 2) (значення цього рядка переноситься до рядка 20.2 декларації за поточний звітний (податковий) період)» зафіксовано « 1 950 207».

Проте, з урахуванням наведених вище та зафіксованих у Порядку №21 правил заповнення податкової декларації з податку на додану вартість, зазначення у рядку 1 таблиці 1 додатку 3 до податкової декларації з ПДВ « 0» унеможливлює визначення у рядку 3 таблиці 1 додатку 3 до податкової декларації іншої, ніж « 0» суми бюджетного відшкодування, оскільки у цьому пункті має бути вказана сума рядка 1, яка не може бути більшою значення рядка 2.

Таким чином, невірне заповнення платником податків податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2019 року унеможливлює здійснення бюджетного відшкодування товариству на підставі визначених у ній даних, на чому вірно наголосив контролюючий орган. Викладеним також спростовується твердження Позивача про те, що порушення розд. V Порядку №21 не можуть бути підставою для зменшення податкового кредиту та відмови у бюджетному відшкодуванні.

Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що, як було встановлено раніше, свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Укрторг Ділайз» від 07.11.2019 року №200490336 було анульоване 29.11.2019 року за рішенням контролюючого органу, що учасниками справи не заперечується. Тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 184 ПК України, які регламентують питання анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та його правові наслідки.

Відповідно до п. 184.6 ст. 184 ПК України у разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Так, приписи п. 184.7 ст. 184 ПК України визначають, що якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Порядок реєстрації та анулювання платників податку на додану вартість визначається Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 року № 1130 (далі - Порядок №1130), пунктом 5.12 якого передбачено, що 5.12. У разі анулювання реєстрації особи як платника ПДВ останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку з яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник ПДВ в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника ПДВ зобов`язаний визначити податкові зобов`язання за такими товарами/послугами, необоротними активами, виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника ПДВ внаслідок реорганізації платника ПДВ шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

З дати анулювання реєстрації особи як платника ПДВ така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

У разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених розділом V Кодексу, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що реєстрація платника ПДВ діє до дати анулювання такої реєстрації, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку.

У разі анулювання реєстрації особи як платника ПДВ останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів.

Тобто, у разі анулювання реєстрації як платника податку на додану вартість особа зобов`язана визнати умовний продаж за наявності всіх умов наведених у п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України.

Таким чином, оскільки реєстрація платником ПДВ Позивача була анульована, то ТОВ «Укрторг Ділайз» в останньому звітному (податковому) періоді (листопад 2019 року) було зобов`язане у відповідності до вимог п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України визначити податкові зобов`язання по товарах/послугах, необоротних активах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Проте, як свідчать матеріали справи, Позивачем вищевказаного обов`язку виконано не було, у зв`язку з чим Відповідачем правомірно зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за листопад 2019 року на суму 2 грн., що свідчить про правомірність податкового повідомлення-рішення від 07.02.2020 року №4.

Аналогічна позиція щодо застосування положень п. 184.7 ст. 184 ПК України висловлена Верховним Судом у постанові від 07.05.2020 року у справі № 803/921/16.

При цьому, на переконання судової колегії, подальше отримання ТОВ «Укрторг Ділайз» нового свідоцтва платника ПДВ з 01.01.2020 року не впливає на необхідність застосування підприємством у листопаді 2019 року положень ст. 184.7 ст. 184 ПК України, оскільки при визначенні дати реєстрації особи, яка повторно реєструється платником ПДВ, не враховуються періоди попередніх реєстрацій, які були анульовані (п. 3.13 Положення №1130).

Щодо посилання Позивача на приписи п. 184.9 ст. 184 ПК України, згідно яких у разі якщо за результатами останнього податкового періоду особа має право на отримання бюджетного відшкодування, таке відшкодування надається протягом строків, визначених цим розділом, незалежно від того, чи буде така особа залишатися зареєстрованою як платник цього податку на дату отримання такого бюджетного відшкодування, чи ні, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Указана норма Податкового кодексу України гарантує особі право на отримання бюджетного відшкодування, у тому числі за результатами останнього податкового періоду, безвідносно щодо реєстрації платником податку на додану вартість лише у випадку, якщо таке право за наслідками останнього податкового періоду в особи виникло. Однак, як було встановлено вище, оскільки ТОВ «Укрторг Ділайз» у зв`язку з анулюванням реєстрації платника податку на додану вартість у листопаді 2019 року не було виконано передбачений п. 184.7 ст. 184 ПК України обов`язок із визначення податкових зобов`язань по товарах/послугах, необоротних активах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, то право на отримання бюджетного відшкодування за наслідками господарських відносин з ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» у листопаді 2019 року у Позивача не виникло.

Крім того, відповідно до п. 184.8 ст. 184 ПК України у разі якщо платник податку, реєстрація якого анулюється, має податкові зобов`язання за результатами останнього податкового періоду, така сума податку враховується в суму зменшення бюджетного відшкодування, а в разі його відсутності у строки, визначені цим Кодексом, платник зобов`язаний погасити суму податкових зобов`язань або податкового боргу з цього податку, що виникли до такого анулювання, за їх наявності, незалежно від того, залишатиметься така особа зареєстрованою як платник цього податку на день сплати такої суми податку чи ні.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відтак за наведеними вище правилами статті 200 Податкового кодексу України отримання бюджетного відшкодування пов`язується законодавцем із результатами камеральної перевірки.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

З урахуванням наведеного, оскільки у ході апеляційного перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції документально підтвердилися висновки контролюючого органу щодо порушення платником податків податкової дисципліни та, відповідно, безпідставність формування від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на додану вартість і визначення розміру суми бюджетного відшкодування з цього податку, то колегія суддів приходить до висновку про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, що помилково визнані протиправними судом першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для висновку про існування у Позивача права формування від`ємного значення з ПДВ за листопад 2019 року на бюджетне відшкодування ПДВ за цей період, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при постановленні рішення порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 травня 2021 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Бєлова

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено та підписано « 01» вересня 2021 року.