Справа № 320/5523/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року м. Київ № 320/5523/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Кредобанк», про визнання дій неправомірними та скасування постанов приватного виконавця,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова Павла Володимировича (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - третя особа), в якому позивач просив суд:

- визнати неправомірними дії відповідача в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 62 872, 56 грн.; в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відповідно до договору SAMDNWFC2 від 10.07.2018, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) та в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ «ОЩАДБАНК» (МФО 300465); в частині оголошення розшуку майна боржника, а саме: транспортного засобу VOLKSVAGEN, р.н. НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 ;

- визнати неправомірними та скасувати відповідача у виконавчому провадженні № 62066232: від 13.05.2020 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 , відповідно до договору SAMDNWFC2 від 10.07.2018, відкритому в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 305299) та в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ «ОЩАДБАНК» (МФО 300465); від 13.05.2020 про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 62 872, 56 грн.; від 29.05.2020 про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено у розшук майно боржника, а саме: транспортний засіб VOLKSVAGEN, р.н. НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 що належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії в частині накладення арешту на все його майно, а також на грошові кошти та оголошення транспортного засобу в розшук і прийняття відповідачем спірних постанов суперечать вимогам закону, оскільки є надмірними, передчасними та використані з метою тиску на нього задля спонукання до виконання виконавчого напису нотаріуса, який оскаржується в судовому порядку через Ірпінський міський суд Київської області в межах цивільної справи № 367/3261/20. Вважає, що відповідач не мав правових підстав для накладення арешту на його рахунки, оскільки останні мають спеціальний режим використання та призначені для зарахування і виплати пенсії та заробітної плати.

Ухвалою суду від 03.07.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Кредобанк», призначено судове засідання. У відповідача витребувано матеріали виконавчого провадження.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Стверджував, що діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому твердження позивача про протиправність дій та постанов є необґрунтованими та безпідставними.

На виконання вимог ухвали суду від 03.07.2020 від представника відповідача надійшли копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 62066232.

Від позивача 13.08.2020 до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом не встановлено випадків, які б перешкоджали розгляду справи без участі сторін, у зв`язку з цим протокольною ухвалою від 13.09.2020 суд постановив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 від 29.07.2013 є інвалідом 3 групи.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Коцюбинською селищною радою Київської області від 22.05.2020 № 390, з 24.01.2006 і по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до наявної в Єдиному реєстрі приватних виконавців України інформації, станом на день прийняття спірної постанови відповідач мав статус приватного виконавця виконавчого округу Київської області. Проте, його діяльність зупинена з 12.02.2021 на підставі наказу Міністерства юстиції України № 527/5 від 12.02.2021. Разом з тим, на підставі наказу Міністерства юстиції України № 528/5 від 12.02.2021 діяльність відповідача припинена з 12.02.2021.

З матеріалів справи встановлено, що 27.01.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис серії НОК № 813798, що зареєстрований в реєстрі за № 318.

13 травня 2020 року на адресу відповідача від Акціонерного товариства «Кредобанк» за надійшла заява про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису нотаріуса.

13 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. відкрито виконавче провадження ВП № 62066232 з виконання виконавчого напису № 318 від 27.01.2020, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В.

13 травня 2020 року відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 62066232 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в АТ «Ощадбанк», МФО 300465; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805; АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; АТ «Універсал Банк», МФО 322001; АТ «Альфа-Банк», МФО 300346; АТ «ПУМБ», МФО 334851, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62 872, 56 грн.

13 травня 2020 року відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 62066232, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62 872, 56 грн.

29 травня 2020 року відповідачем винесено постанову про розшук майна боржника ВП № 62066232, якою оголошено в розшук транспортний засіб VOLKSWAGEN, р.н. НОМЕР_6 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , що належить божнику ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із правомірністю прийняття вказаних постанови та вчинених відповідачем щодо їх винесення дій, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

З матеріалів справи слідує, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження ВП № 62066232 з виконання виконавчого напису № 318 від 27.01.2020, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., відкрите постановою від 13.05.2020 про стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором № 918/4411DCLRG1PT від 22.12.2015 укладеним з ПАТ «Платинум Банк» (код 3308489), право вимоги за яким перейшло до ПАТ «Кредобанк» (код 09807862) на підставі договору відступлення прав вимоги № 270К від 02.07.2018, стягнення заборгованості проводиться за період з 02.07.2018 по 04.09.2019. Сума заборгованості складає 56 949, 51 грн., в т.ч.: сума заборгованості за кредитом - 28 757, 99 грн.; сума заборгованості за комісіями - 28 191, 52 грн., відкрите постановою від 13.05.2020.

В силу приписів частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Крім того, 13.05.2020 відповідачем винесено постанову про арешт коштів боржника ВП № 62066232 про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках в АТ «Ощадбанк», МФО 300465; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805; АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; АТ «Універсал Банк», МФО 322001; АТ «Альфа-Банк», МФО 300346; АТ «ПУМБ», МФО 334851, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62 872, 56 грн.

13 травня 2020 року відповідачем також винесено постанову про арешт майна боржника ВП № 62066232, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 62 872, 56 грн.

Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі

Як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, відповідно до копії списку рекомендованих листів № 63 (штриховий кодовий ідентифікатор 741), зокрема серед іншого, на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) 14.05.2020 приватним виконавцем направлялися вищевказані процесуальні документи, які одержані позивачем 19.05.2020, про що ним самостійно вказано у позовній заяві.

Крім того, 13.05.2020 постановою відповідача ВП № 62066232 визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця 28, 91 грн.; плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн.; винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 43,38 грн.; винесення постанови про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) 57,9 грн.; винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 28, 91 грн. Загальна сума мінімальних витрат 228, 10 грн.

Відповідно до постанови відповідача від 13.05.2020 ВП № 62066232, приватним виконавцем вирішено також стягнути з позивача основну винагороду в сумі 5694, 95 грн.

Разом з тим, 27.05.2020 постановою відповідача ВП № 62066232 звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує у Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві, а саме постановлено здійснити відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за відповідними реквізитами у розмірі 20% (двадцяти відсотків) до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 62 872, 56 грн.

Окрім того, постановою відповідача ВП № 62066232 від 27.05.2020 звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує у Міністерстві оборони України у розмірі 20% (двадцяти відсотків) до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 62 872, 56 грн.

29 травня 2020 року відповідачем також винесено постанову про розшук майна боржника ВП № 62066232, якою оголошено в розшук транспортний засіб VOLKSWAGEN, р.н. НОМЕР_6 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 що належить божнику ОСОБА_1 .

Як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, відповідно до копії списку рекомендованих листів № 103 (штриховий кодовий ідентифікатор 540) на адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) 29.05.2020 приватним виконавцем направлялися вищевказані процесуальні документи, що не заперечувалося позивачем.

Вирішуючи питання щодо правомірності дій та рішень відповідача, суд виходить з такого.

Так, частинами другою та третьою статті 13 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

В силу вимог частини третьої статті 18 Закону № 1404-VІІІ, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Крім того, частиною сьомою статті 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

В силу вимог частин першої та четвертої статті 48 Закону № 1404-VІІІ, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною першою статті 68 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, системний аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави стверджувати, що накладення арешту на рахунки боржника, у тому числі й на пенсію та заробітну плату як захід примусового виконання рішення є обов`язком приватного виконавця.

Судом не встановлено, а позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що у спірному виконавчому провадженні ОСОБА_1 документально підтвердив неможливість накладення арештів на відповідні рахунки позивача.

Крім того, відповідачем в адресу АТ КБ «Приватбанк», в якому у позивача відкриті банківські рахунки, скеровано вимогу від 28.05.2020 № 13592, в якій відповідач у триденний строк з моменту її отримання вимагав надати інформацію для примусового списання коштів з арештованих рахунків позивача, зокрема: наявність та стан рахунків боржника; номери рахунків боржника формату IBAN; цільове призначення рахунку та залишок коштів на рахунках платника.

Вищевказана вимога приватного виконавця направлялася 29.05.2020 на адресу АТ КБ «Приватбанк» рекомендованим листом з повідомленням про вручення, про що свідчить копія списку рекомендованих листів № 103 (штриховий кодовий ідентифікатор 782).

Від АТ КБ «Приватбанк» у відповідь на вказану вимогу приватного виконавця жодної інформації та документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунках позивача, заборонено звертати стягнення.

Частиною четвертою статті 56 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Разом з тим, приписами частини третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

В той же час, в силу вимог частини другої статті 59 Закону № 1404-VІІІ, виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною другою статті 48 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Судом установлено, що рахунки позивача у вигляді пенсії та заробітної плати під визначені статтею 48 Закону № 1404-VІІІ заборони щодо звернення стягнення та накладення на них арешту не підпадають. Від банку такої інформації також не надійшло, про що свідчить відсутність доказів зворотного.

Відповідно до пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Разом з тим, як свідчить зміст спірних постанов про накладення арештів як на пенсію, так і на заробітну плату позивача, відповідачем постановлено здійснити відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача за відповідними реквізитами у розмірі 20% (двадцяти відсотків) до виплати загальної суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та мінімальних витрат виконавчого провадження, що становить 62 872, 56 грн., що відповідає вимогам Закону № 1404-VІІІ.

Так, в силу приписів статті 70 Закону № 1404-VІІІ, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості, зокрема серед іншого, за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Щодо незгоди позивача з виконавчими діями відповідача, пов`язаними з оголошенням в розшук транспортного засобу, суд виходить з такого.

Як зазначалося вище, оскаржуваною позивачем постановою від 29.05.2020 відповідачем оголошено в розшук транспортний засіб VOLKSWAGEN, р.н. НОМЕР_6 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , що належить божнику ОСОБА_1 .

Вищевказані дії відповідача відповідають вимогам, установленим частиною третьою статті 36 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якої у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

У матеріалах справи міститься Витяг № 65684287 від 13.05.2020 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, відповідно до якого об`єктом обтяження є все рухоме майно із забороною його відчужувати терміном дії до 13.05.2025.

Доказів тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальному майданчику чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу позивача матеріали справи не містять.

Разом з тим, як свідчать наявні в матеріалах справи письмові докази, позивачем оскаржено в судовому порядку через Ірпінський міський суд Київської області в межах цивільної справи № 367/3261/20 виконавчий напис серії НОК № 813798, що зареєстрований в реєстрі за № 318 приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В.

На адресу відповідача від позивача надійшла заява від 04.06.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій (вх. № 6692).

Постановою відповідача від 05.06.2020 ВП № 62066323 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса № 318 від 27.01.2020 до розгляду справи по суті, оскільки до відповідача надійшла ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 28.05.2020 у справі № 367/3261/20.

У той же час, станом на день розгляду справи інформації про визнання виконавчого напису за № 318 від 27.01.2020 таким, що не підлягає виконанню матеріали справи не містять.

Рішення в межах цивільної справи № 367/3261/20 по суті заявлених позовних вимог станом на день розгляду цієї справи не ухвалено.

Крім того, суд частково не погоджується з твердженнями позивача, що останній не перебував у цивільно-правових відносинах з третьою особою, оскільки за кредитним договором № 918/4411DCLRG1PT від 22.12.2015 укладеним з ПАТ «Платинум Банк» (код 3308489), право вимоги перейшло до ПАТ «Кредобанк» (код 09807862) на підставі договору відступлення прав вимоги № 270К від 02.07.2018, який в установленому законом порядку недійним не визнавався.

Позивач, підписуючи кредитний договір № 918/4411DCLRG1PT від 22.12.2015, погодився з усіма його умовами, у тому числі й з пунктом 5.2 розділу 5, яким передбачено право Банку, зокрема, відступати свої права повністю або частково.

Доказів визнання недійсними окремих положень вказаного договору матеріали справи не містять.

Про вказаний договір щодо відступлення прав вимоги № 270К від 02.07.2018 позивачеві також було достеменно відомо, оскільки інформація про нього міститься в оскаржуваному ним же виконавчому написі нотаріуса.

Разом з тим, накладення арешту на все майно боржника до моменту початку його реалізації в межах суми стягнення боргу не порушує прав позивача.

Так, в силу вимог статті 61 Закону № 1404-VІІІ, реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Доказів вчинення відповідачем виконавчих дій, пов`язаних з реалізацією арештованого майна позивача ані матеріали справи, ані матеріали виконавчого провадження не містять.

До того ж, спірні виконавчі дії станом на день розгляду справи є зупиненими.

Відповідно до статті 2 Закону № 1404-VІІІ, яка кореспондується з положеннями статті 4 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII), виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад як верховенство права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, серед іншого, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1403-VIII, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діє виключно відповідно до закону.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Як установлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами частини третьої статті 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання вимог частини другої статті 77 КАС України, відповідачем доведено належними та допустимими доказами правомірність його рішення.

Натомість, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи спростовані фактичними обставинами справи.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд доходить висновку про правомірність дій та постанов відповідача, а позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 159, 162, 205, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; адреса: АДРЕСА_2 ), - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 287 КАС України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до початку функціонування ЄСІТС апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.