Справа № 375/567/21
Суддя: Чорненька О. І.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 375/567/21
Провадження № 2-а/375/19/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі :

судді Чорненької О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Юрченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно положень ст. 229 ч. 4 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Департаменту патрульної поліції, , зареєстрованого за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві, старший летенант поліції Устимович Денис Анатолійович, який здійснює діяльність за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Поліщук С.М., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 10 травня 2021 року (ордер серії КС № 595706 від 14 травня 2021 року) звернувся до суду з позовною заявою про скасування постанови від 04 травня 2021 року серії ЕАН № 4158500 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А.

Свої вимоги про скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач незаконно виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки ним не було порушено жодних вимог Правил дорожнього руху щодо експлуатації транспортного засобу з технічними несправностями. Оскаржувана постанова винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права.

Зокрема, позивач зазначає, що постановою старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А., серія ЕАН № 4158500 від 04.05.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за ч. 2 ст. 121 КУпАП за те, що 04.05.2021 року в м. Києві «водій керував автобусом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI», номерний знак НОМЕР_2 на автобусному маршруті Київ-Рокитне з технічною несправністю, а саме тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР, - керування водієм транспортнім засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП.

Відповідно до своєї побудови норма ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає декілька складів адміністративних правопорушень, про що свідчить зв`язка «або», зокрема:

1) керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або

2) керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Так, відповідно до установлених під час розгляду справи обставин, які безпосередньо містяться у постанові, інспектор кваліфікує дії Позивача як «керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою статті 121 КУпАП».

Ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачено такі несправності транспортного засобу, як несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Встановленими правилами є Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (надалі - Правила). Так, відповідно до пп. 31.4.4, 31.4.7 Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності, зокрема, таким вимогам: 31.4.4. Склообмивачі та склоочисники вітрового скла: а) не працюють склоочисники; б) не працюють передбачені конструкцією транспортного засобу склообмивачі; 31.4.7. Інші елементи конструкції: в) встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю; г) не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, одометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Тобто, Правилами передбачені конкретні технічні несправності транспортних засобів, за наявності яких експлуатація таких транспортних засобів забороняється, а керування транспортним засобом із такими несправностями становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Однак положення Правил, які передбачають заборону експлуатації транспортного засобу за наявності несправностей, не встановлено заборону експлуатації транспортного засобу за наявності тріщини вітрового скла в зоні дії склоочисників, чи інших подібного опису несправностей в зоні вітрового скла або склоочисників.

Той факт, що вітрове скло транспортного засобу містить тріщину в зоні дії склоочисників, не свідчить про те, що склоочисники транспортного засобу не працюють. А тому наявність тріщини на вітровому склі транспортного засобу в зоні дії склоочисників не є технічною несправністю в частині того, що склоочисники не працюють, а також не є іншою технічною несправністю або невідповідністю, за наявності яких експлуатація транспортного засобу забороняється відповідно до положень п. 3 1 Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Отже, з притягненням до адміністративної відповідальності позивач не погоджується, постанову про накладення адміністративного стягнення вважає незаконною, постановленою з порушенням вимог КУпАП, тому просить її скасувати.

Від представника відповідача Сокирко Ганни Петрівни, яка діє на підставі довіреності від 30.12.2020 № 25837/41/3/01-2020, до суду 15.06.2021 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги вони не визнають, просить суд відмовити позивачу в їх задоволенні, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 складено інспектором за порушення п.31.1. «Правил дорожнього руху, і до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був притягнутий правомірно.

В обґрунтування своїх заперечень, зазначає що відповідно до ДСТУ 3649:2010, а саме п. 6.8.5 зазначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Згідно п.п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації, ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції, та від імені національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів патрульної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, в тому числі справи про правопорушення ПДР передбачені ч. 2 ст. 121 КУпАП. При огляді транспортного засобу Інспектором було виявлено скол на вітровому склі транспортного засобу. З нагрудної камери встановлено, що Позивач не заперечував наявність сколу.

Відповідач також надав диск з відеозаписом з нагрудної камери.

Представником позивача Поліщуком С.М. надіслано 07.07.2021 до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він просить відхилити заперечення відповідача у відзиві на позовну заяву.

На судовоий розгляд справи позивач ОСОБА_1 та його представник Поліщук С.М. будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, представник позивача Поліщук С.М. надіслав на електронну адресу судузаяву, відповідно до якої позовні вимоги позивач та представник позивача підтримують повністю та просять розглядати справу у їхній відсутності.

Відповідача та третя особа будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомили. Що підтверджується поштовими відстеженнями у вказаній послідовності за 984 вручене за довіреністю ДПП 12.07.2021 та за № 976 вручене за довіреністю для передачі інспектору Устимовичу Д.А. від 12.07.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.4 ст. 229 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Із матеріалів справи вбачається, що старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А., постановою серія ЕАН № 4158500 від 04.05.2021 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за ч. 2 ст. 121 КУпАП зате, що 04.05.2021 року керував автобусом «MERCEDES-BENZ SPRINTER 416 CDI», номерний знак НОМЕР_2 на автобусному маршруті Київ-Рокитне з технічною несправністю, а саме тріщина вітрового скла в зоні дії склоочисників, чим порушив п. 31.1 ПДР, - керування водієм транспортнім засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною 1 статті 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно п. 31.1. пп. В ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ч. 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11. 2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, якщо особа притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

З огляду на викладені положення нормативних актів у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а тому позивач помилково вважає, що відповідач діяв неправомірно, коли виніс постанову про накладення адміністративного стягнення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі, електронними доказами.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Суд не вбачає зі сторони відповідача порушень порядку розгляду справи та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як убачається зі змісту оскаржуваної постанови, посадовою особою не дотримано вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП та не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, а саме в пунткі 7 оскаржуваною постанови відсутні дані про серійний номер нагрудної камера з якої було знято відео та що таке відео додається до постанови.

З огляду на положення ст.ст.121, 122, 245, 280 КУпАП особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно зіст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Поліцейським не надано належних, допустимих і достатніх доказів правомірності винесення оспорюваної постанови про притягнення позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП, і відповідачем не доведено вини позивача у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення за стандартом доведення «поза розумним сумнівом».

При цьому, суд звертає увагу відповідача, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕАН №4158500 від 04.05.2021 року, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Доданий відеозапис неможливо розцінювати як доказ з тих мотивів що він суперечить Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, згідно п. 5 Розділу ІІ якої, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). Наданий відеозапис містить епізодичний характер та не є безперервним. Диск який наявний у матеріалах справи не має позначки чи відомостей яким чином та за допомогою чого було здійснено на нього відеозапис, матеріали справи не містять відомостей про номер та серію відеокамери, дату його виробництва та назви камери, на яку здійснювався відеозапис.

Крім того, сколу на вітровому склі на відеозаписі незафіксовано та не зафіксовано факт керування водієм транспортним засобом з технічними несправностями.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів, які б повністю спростовували доводи позивача в обґрунтування відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Тобто, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, не довів правовірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

Доказування в адміністративному судочинстві не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, однак доказів, які б підтвердили факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що підтверджують адміністративну відповідальність, відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено, а тому постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є не законною.

Крім того, з відповідача підляють стягненню судові витрати понесені позивачем у зв`язку з подачею та розглядом справи, в частині сплати судового збору.

Так, відповідно до вимог ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір за подання зазначеного адміністративного позову сплачено позивачем, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 14.05.2021.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частною 4 ст. 134 КАС України, передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для вирішення питання відшкодування вартості послуг адвоката суд досліджує договір про надання правової допомоги від 10.05.2021, укладений між адвокатом Поліщуком С.М. та ОСОБА_1 де частиною 3 визначено ціну договору: "Оплата за надання правової допомоги здійснюється за домовленістю сторін". Разом з тим, договір не містить конкретної домовленості між учасниками договірних відносин, а саме яка вартість години роботи адвоката, чи всіх послуг, наданих по договору від 10.05.2021. Не укладалась сторами і додаткова угода до договору для врегулювання питання вартості робіт адвоката.

До матеріалів справи надано лише акт виконаних робіт від 14.05.2021, в якому зазначено, що вартість однієї години роботи адвоката складає 1000 грн., натомість договір про надання правової допомоги від 10.05.2021 такої погодженої вартості робіт не містить.

Оскільки позивачем не надано підтвердження погодження ним вартості витрат на правничу допомогу адвоката, з врахуванням того, що справа є справою незначної складності, суд приходить до висновку, що заявлена вартість витрат на правничу допомогу адвоката є недоведеною, а тому відшкодуванню не підлягає.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 77, 122, 139, 241-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до Департаменту патрульної поліції, , зареєстрованого за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, третя особа: інспектор Управління патрульної поліції у місті Києві, старший летенант поліції Устимович Денис Анатолійович, який здійснює діяльність за адресою: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову винесену інспектором Управління патрульної поліції у місті Києві, старшим лейтенантом поліції Устимовичем Д.А. якою, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн. за ч.2 ст. 121 КУпАП - скасувати.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 454 ( чотириста пятдесят чотири) гривні.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 30 серпня 2021 року.

Суддя О.І.Чорненька