Справа № 478/749/21
Суддя: Сябренко І. П.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №478/749/21
пров. №2-а/478/8/2021
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №455148 від 10 червня 2021 року,

В с т а н о в и в:

15 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив скасувати постанову інспектора відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Рогова Р.Г. серії БАА №455148 від 10.06.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн та закрити справу у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 29 червня 2021 року залучено до участі у справі співвідповідача - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і пояснив, що 10 червня 2021 року керуючи вантажним автомобілем марки «DFAC» реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись на автодорозі Полтава Олександрія М-22 та Р-10 121 км. був зупинений інспектором відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г., який повідомив, що він керує технічно несправним транспортним засобом, а саме на транспортному засобі відсутні грязезахисні фартухи та бризговики, які передбачені конструкцією даного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України та почав безпідставно вимагати у нього документи зазначені у п.2.4 «а» Правил дорожнього руху України, після чого вказавши, що він не пред`явив посвідчення водія та технічний паспорт, пішов до службового автомобіля та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, в розмірі 425 грн. Вважає, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вимоги Правил дорожнього руху України ним не порушено, тому що згідно технічних характеристик даного транспортного засобу встановлення грязезахисних фартухів та бризговиків не передбачено, у зв`язку з чим інспектор відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Рогов Р.Г. не мав законного права зупиняти його транспортний засіб та вимагати у нього пред`явлення документів на транспортний засіб.Крім того, зазначив, що при складані постанови не прийнято до уваги зазначені ним пояснення, в постанові не зазначені докази, які є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, при розгляді справи порушено норми КУпАП, просив скасувати зазначену постанову, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідач Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліціїявку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність. У поданому відзиві на позовну заяву зазначив, що постанова серії БАА №455148 від 10 червня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 425 грн винесена інспектором відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г.у відповідності до чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні. Так, на автомобілі марки «DFAC» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 були відсутні передбачені конструкцією грязезахисні фартухи та бризговики, відповідно автомобіль жодним чином не був захищений від викидання з-під коліс сторонніх предметів і бруду, чим наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, за таких обставин інспектор патрульної поліції Рогов Р.Г. мав достатні та належні підстави для зупинки транспортного засобу, з подальшою вимогою до водія пред`явити для перевірки документи. Крім того, вина позивача ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом зафіксованого на портативний відеореєстратор та письмовими поясненнями двох свідків, тому просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про можливість слухання справи у його відсутність. Подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши докази та матеріали справи, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.1 КУпАП визначено, що основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

В силу приписів п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Матеріалами справи встановлено, що 10 червня 2021 року о 10 год. 03 хв. водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом автомобілем марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись по а/д М-22 Полтава Олександрія на 121 км, був зупинений інспектором відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г., за вчинення порушення п.31.4.7 «е» Правил дорожнього руху України, керування транспортним засобом у якого були відсутні грязезахисні фартухи та бризговики, передбачені конструкцією даного транспортного засобу та водій не передав, для перевірки посвідчення водія і реєстраційні документи на автомобіль, чим порушив п.2.4 «а» Правил дорожнього руху України.

10 червня 2021 року інспектором відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г.винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №455148 за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, відповідно до якої на водія ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.7).

ОСОБА_1 отримав вказану постанову того ж дня.

Крім того, 10 червня 2021 року інспектором відділення безпеки дорожнього руху Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Роговим Р.Г.винесено вимогу про заборону подальшого руху транспортного засобу за №208 (а.с.12).

Перевіряючи правомірність оскаржуваної постанови, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує її незаконність та скасування, суд виходить з наступного.

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України №710 від 26 листопада 2012 року «Про затвердженні Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки», ідентифікація колісних транспортних засобів, вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання встановлюються ДСТУ 3649:2010.

Так, вимоги щодо безпечності технічного стану колісних транспортних засобів, встановлюється ДСТУ 3649:2010. Цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби категорій М, МG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на колісні транспортні засоби (далі - КТЗ), які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.

Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 регулюються вимоги щодо безпечності технічного стану КТЗ.

Так, відповідно до п.6.8.12 ДСТУ 3649:2010 на КТЗ, категорій N2, N3, O3, О4 випуску після 2002 рокуобов`язково має бути задній захисний пристрій, або елементи конструкції, які виконують його функцію.

Згідно п.6.8.13 ДСТУ 3649:2010 КТЗ мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

Приписами п.п.«е» п.31.4.7. Правил дорожнього руху передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, за відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрію, грязезахисного фартуха і бризковика.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється.

Отже, відсутність грязезахисних фартухів та бризковиків віднесено до технічних несправностей транспортного засобу, за наявності яких експлуатація його забороняється, а у разі такої експлуатації настає відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.

Настання відповідальності за порушення наведеного п.п.«е» п.31.4.7. Правил дорожнього руху можливе за наявності двох обставин: по-перше, конструкцією транспортного засобу має бути передбачений бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики; по-друге, зазначений елемент конструкції транспортного засобу має бути відсутній.

Позивач ОСОБА_1 в своїх поясненнях наполягав, що конструкція транспортного засобу (автомобіля марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 ) не передбачає наявність задніх грязезахисних фартухів і бризковиків.

З копії митної декларації на транспортний засіб, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що транспортний засіб (автомобіль марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яким керував позивач ОСОБА_1 відноситься до вантажних автомобілів, який відповідно до п.6.8.12 ДСТУ 3649:2010 обов`язково повинен мати задній захисний пристрій, або елементи конструкції, які виконують його функцію (а.с.9).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст.251 КУпАП є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Перевіряючи обґрунтованість притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, суд встановив.

Згідно ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідачем Батальйоном патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції в підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення надано диски CD-R з відеозаписами з реєстратора В101131, з яких вбачається, що на транспортному засобі (автомобілі марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яким керував позивач ОСОБА_1 були відсутні грязезахисні фартухи та бризговики, передбачені конструкцією даного транспортного засобу.

Слід зазначити, що із наданих відеозаписів підтверджується факт здійснення позивачем ОСОБА_1 керування транспортним засобом, а саме вантажним автомобілем марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого в порушення вимог п.6.8.12 ДСТУ 3649:2010 були відсутні задні захисні пристрої, або елементи конструкції, які виконують його функцію, а саме грязезахисні фартухи та бризговики.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи позивача, що при складанні спірної постанови інспектором не взято до уваги його пояснення та доводи щодо технічної характеристики транспортного засобу з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.1.2 Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17.08.2012 року №521, «На кожен КТЗ або партію обладнання, тип яких відповідає вимогам єдиних технічних приписів, що підтверджується сертифікатом типу транспортного засобу або обладнання, виробник або його уповноважений представник - резидент (далі - виробник) видає сертифікат відповідності».

Однак, позивачем на підтвердження таких доводів не надано будь-яких доказів, зокрема сертифікату відповідності, що на автомобіль, яким він керував, грязезахисні фартухи та бризковики не передбачені заводською конструкцією.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, яка суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи, а відповідач, з урахуванням вимог ч.2 ст.77 КАС України, довів правомірність прийнятого рішення.

Досліджуючи питання правомірності дій відповідача щодо притягнення позивача до відповідальності за адміністративне правопорушення, склад якого установлено ч.1 ст.126 КУпАП, суд зазначає наступне.

Приписами ч.1 ст.126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №455148 від 10 червня 2021 року вбачається, що позивач на вимогу інспектора патрульної поліції не виконав свій обов`язок та не пред`явив для перевірки документи, зазначені в п.п.«а», «б» п.2.1 Правил дорожнього руху.

Так, в Розділі 2 Правил дорожнього руху закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 Правил дорожнього руху.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст.16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст.16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, в матеріалах справи наявні долучені відповідачем відеозаписи з реєстратора В101131, згідно до яких з`ясовано, що водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції у зв`язку з керуванням транспортним засобом, а саме вантажним автомобілем марки DFАС реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якого були відсутні грязезахисні фартухи та бризговики.

Факт не пред`явлення посвідчення водія позивачем не заперечується. Позивач зазначає, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

Водночас, зазначені доводи позивача, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №537/2324/17 та від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені у їх сукупності та враховуючи наявність у справі належних доказів того, що у діях позивача ОСОБА_1 присутній склад адміністративних правопорушень, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення на позивача за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП є законною та обґрунтованою.

Вирішуючи питання, щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, слід зазначити наступне.

Частиною 2 ст.222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

При цьому, приписами ч.1 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та як міжрегіональні територіальні органи (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць).

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було утворено як юридичну особу публічного права Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно з підпунктами 4, 7, 15, 16 пункту 1 розділу III «Функції Департаменту патрульної поліції» Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом НПУ від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу НПУ від 14.08.2017 № 114), що знаходиться у відкритому доступі на офіційному веб-сайті Департаменту патрульної поліції, Департамент відповідно до покладених на нього завдань у випадках, передбачених законом здійснює провадження в справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за додержання Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; розглядає звернення громадян з питань, що належать до компетенції Департаменту патрульної поліції.

Відповідно до структури Департаменту патрульної поліції - Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції України та не є окремою юридичною особою.

Відтак, належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є відповідний орган Національної поліції зі статусом юридичної особи - Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Враховуючи вище викладене Батальйон патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції не є належним відповідачем по справі, а тому суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

За таких обставин, аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 не довів, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення, та надали б суду підстав дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

У х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА №455148 від 10 червня 2021 року, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 02.09.2021 року.

Суддя І.П. Сябренко