Справа № 520/9413/21
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 р. Справа № 520/9413/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.04.2018 року по 28.04.2021 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27.04.2018 року по 28.04.2021 року; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.04.2021; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити йому компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період за період з 07.11.2015 по 28.04.2021.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що на виконання судового рішення ГУНП в Харківській області здійснило нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 лише 28.04.2021. Оскільки повний розрахунок при звільнені був проведений відповідачем лише 28.04.2021, то ГУНП в Харківській області повинно було нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 27.04.2018 року по 28.04.2021 (по час повного розрахунку) та нарахувати й виплатити компенсацію втрати частини доходу з 07.11.2015 по день виплати індексації, тобто по 28.04.2021. Вказує на те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, можна дійти до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі Збройних Сил України. Також стверджує, що внаслідок несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до пункту 4 Порядку № 1078.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Також ухвалою суду витребувано у відповідача - Головного управління Національної поліції в Харківській області, довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за два останні календарні місяці перед його звільненням зі служби з 27.04.2018 року згідно витягу з наказу ГУ НП в Харківській області від 27.04.2018 року № 98 о/с відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. №100; - довідку (інші документи) на підтвердження виплаченої суми грошового забезпечення при його звільненні зі служби в поліції.

Копії ухвал були надіслані відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у червні 2021 року ГУНП в Харківській області перерахувало позивачу компенсацію за невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 702,41 грн. Таким чином, відповідач добровільно виконав одну із позовних вимог до отримання матеріалів про відкриття провадження по даній справі. Тому у частині позовних вимог щодо виплати компенсації на невиплачену індексацію грошового забезпечення просить відмовити. Щодо стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, то відповідач просить суд врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 щодо дотримання судом, який розглядає спір про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, принципів розумності, справедливості та пропорційності суми відшкодування, та зменшення за певних умов розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області на посаді помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №4 Дергачівського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та виключений зі списку особового складу з 27.04.2018.

Вважаючи, що під час проходження служби Головним управлінням Національної поліції в Харківській області не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, позивач звернувся до суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі №520/8981/2020 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р.

Зобов`язано Головне управління Національної в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. та компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень та КП «Діловодство спеціалізованого суду» постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 16.02.2021 апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 по справі № 520/8981/2020 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області у ненарахуванні та невиплаті компенсації за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та зобов`язання нарахувати, виплатити ОСОБА_1 вказану компенсацію. В цій частині прийнято постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 року у справі № 520/8981/2020 залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення ГУНП в Харківській області здійснило нарахування та виплату 28.04.2021 ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в сумі 3324,54 грн.

Учасниками справи не заперечується, що ГУНП в Харківській області під час виплати заборгованості не нарахувало та не виплатило позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в період з 27.04.2018 по 28.04.2021 (по час повного розрахунку).

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідачем проведено розрахунок та виплату компенсації за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017, яка перерахована платіжним дорученням від 03.06.2021 в сумі 713,11 (а.с. 28).

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо невиплати середнього заробітку за весь період несвоєчасного розрахунку з 27.04.2018 по 28.04.2021 та компенсації за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 28.04.2021, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (далі - Постанова № 988) та Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Зазначені правові норми є нормами спеціального законодавства і підлягають застосуванню при визначенні структури, порядку та умов грошового забезпечення поліцейських та у випадку виникнення спорів з цього приводу.

Наведені норми законодавства дають підставу для висновку, що нерозповсюдження на поліцейських норм КЗпП України стосується тільки норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати.

Питання ж відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, винагороди за участь в антитерористичній операції) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, суд зважає на можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення із військової служби.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців неодноразово викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 30 квітня 2020 року у справі №140/2006/19, від 16 липня 2020 року у справі № 400/2884/18, від 20 січня 2021 року у справі № 200/4185/20-а, від 20 січня 2021 року у справі № 240/12238/19, від 05 березня 2021 року у справі № 120/3276/19-а, від 31 березня 2021 року у справі № 340/970/20.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (№ рішення в ЄДРСР 88952400) визначила, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Оскільки в день звільнення ОСОБА_1 - 27.04.2018 відповідачем не було здійснено з ним остаточного розрахунку, а саме не було виплачено індексацію грошового забезпечення, то позивач має право на застосування статті 117 КЗпП України в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Вирішуючи питання щодо розміру суми компенсації середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16; висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, щодо відступлення від частини висновків Верховного Суду України, наведених у постанові від 27 квітня 2016 року у справі №6-113цс16).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц):

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100), який застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт "л" пункту 1 Порядку № 100).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 (тут і надалі посилання на норми Порядку № 100 наводяться в редакції, яка діє з 12 грудня 2020 року) нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Згідно з пунктом 9 розділу І "Загальні положення" Порядку № 260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З системного аналізу вищенаведених норм Порядку № 100 та Порядку № 260 можна дійти висновку, що згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні поліцейським проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням. Середньоденне грошове забезпечення поліцейського обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням грошового забезпечення за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період. Нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні поліцейським здійснюється з розрахунку посадового окладу, установленого за основною штатною посадою, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії за останні 2 календарні місяці роботи перед звільненням. При цьому, до розрахунку не включається виплати, передбачені пунктом 4 Порядку № 100.

Згідно з довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17 червня 2021 року № 648 грошове забезпечення позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, складає: за лютий 2018 року 6953,04 грн; за березень 2018 року 6867,92 грн.

За лютий та березень 2018 року позивачем відпрацьовано 59 календарних днів (за лютий 2019 року - 28 календарних днів, за березень 2018 року - 31 календарних днів).

День звільнення позивача 27 квітня 2018 року вважається останнім днем служби. Період нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні складає з 28 квітня 2018 року по 28 квітня 2021 року та становить 1096 календарних днів.

Середньоденне грошове забезпечення позивача складає: (6953,04 грн. + 6876,92 грн.) : 59 календарних днів = 234,40 грн.

Середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 квітня 2018 року по 28 квітня 2021 року, яке належить стягнути на користь позивача, складає: 234,40 грн. х 1096 календарних днів = 256902,40 грн.

З врахуванням принципу справедливості та співмірності, а також розміру майнових втрат, з огляду на те, що з позовом про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати індексації позивач звернувся зі спливом двох років після звільненні зі служби в поліції, чим істотно збільшив кількість днів затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за необхідне зменшити розмір середнього грошового забезпечення з врахуванням істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку.

Так, Верховний Суд в постанові від 30 жовтня 2019 року по справі №806/2473/18 сформував правову позицію щодо врахування істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку у випадку коли сума заборгованості є значно меншою від сум належних до виплати під час звільнення.

Зокрема, істотність частки складових заробітної плати (грошового забезпечення) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку розраховується у відсотках, як: належна позивачу до виплати на момент звільнення сума індексації (в даному випадку 3324,54 грн.) поділена на середній заробіток за весь час затримки розрахунку (в даному випадку 256902,40) та помножена на 100=0,013 %.

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 0,013 %, становить: 234,40 грн. (середня заробітна плата позивача за один день) х 0,013 % = 3,05 грн.; 3,05 грн. х 1096 (днів затримки розрахунку) = 3339,73 грн.

Таким чином, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути виплачений позивачу у розмірі 3339,73 грн., з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком.

Зменшення судом суми стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні здійснено з урахуванням справедливого і розумного балансу між інтересами позивача і відповідача, оскільки стягнення компенсації у розмірі 256902,40 грн за несвоєчасну виплату заборгованості у розмірі 3324,54 грн. було б явно неспівмірним розміру простроченої заборгованості та майнових втрат позивача.

З огляду на викладене, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог позову про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію за невчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період за період з 07.11.2015 по 28.04.2021, суд зазначає таке.

Згідно із абзацом 8 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 № 1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-111 (далі Закон №2050-III) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок - № 159).

Згідно із статтею 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом статті 4 Закону №2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу норм Закону №2050-III та Порядку № 159 слідує, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов:

- нарахування громадянину належних йому доходів, а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних виплат, стипендії;

- доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата);

- порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

- затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців;

- зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.

Системний аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №240/6583/20.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі №810/1092/17 та від 13 січня 2020 року у справі №803/203/17.

Отже, у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику індексації заробітної плати (грошового забезпечення), така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення, яка мала бути нарахована та виплачена у період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення до дня фактичної виплати заборгованості (індексації грошового забезпечення), яке відбулося 28.04.2021.

Суд звертає увагу на те, що на виконання судового рішення ГУНП в Харківській області здійснило нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 лише 28.04.2021, водночас нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення проведено лише за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.

Отже, наявні підстави для зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 28.04.2021 (дня фактичної виплати заборгованості).

В той же час враховуючи те, що відповідач добровільно у червні 2021 року перерахував позивачу компенсацію за невиплачену індексацію грошового забезпечення у розмірі 702,41 грн. за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 до отримання матеріалів про відкриття провадження у даній справі, в задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів громадян за цей спірний період слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13-14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 295, пп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, адреса: вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.04.2018 по 28.04.2021 в сумі 3339 (три тисячі триста тридцять дев`ять) грн. 73 коп.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів громадян за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 28.04.2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів громадян за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.11.2017 по 28.04.2021.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.