Справа № П/320/344/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у встановленні контролю за виконанням судових рішень

06 вересня 2021 року м. Київ № П/320/344/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. у цій справі адміністративний позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яка оформлена листом № 2674//М-01 від 17 грудня 2019 р., в переведенні на державну пенсію та в перерахунку цієї пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 грудня 2019 р. в переведенні на державну пенсію та в перерахунку цієї пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 р. апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. повернуто особі, яка її подала.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2020 р. у цій справі набрало законної сили 11 серпня 2020 р.

9 липня 2021 р. до суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконання рішення суду. Чітких підстав та мотивів для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у клопотанні не наведено.

Відповідно до Акту Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 р., вказану заяву передано для розгляду судді лише 11 серпня 2021 р.

У період з 26 липня 2021 р. по 3 вересня 2021 р. суддя перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з цим вказане клопотання розглядається після виходу із відпустки.

Розглянувши подане клопотання, доводи наведені позивачем на його обґрунтування, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі відповідають також і положення п. 1 ч. 6. ст. 246 КАС України, згідно з яким у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення та положення підпункту "ґ" п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, відповідно до якого постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до вимог ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Із наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суду суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд наділений правом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Суд акцентує увагу, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Зокрема, суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

В контексті розгляду зазначеної справи суд також ураховує висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 800/592/17 про те, що відповідні дії, може бути вчинено судом також після ухвалення рішення по справі.

Водночас, процесуальні дії щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення (як під час його ухвалення, так і після) відповідно до положень статті 382 КАС України є диспозитивним правом суду.

Такий висновок повністю відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 29 березня 2019 року по справі № 674/25/17 (провадження №К/9901/32253/18).

Крім того в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 6 травня 2019 року у справі №826/9960/15 було зазначено, що застосування правового інституту подачі звіту є правом суду.

Зазначені рішення Верховного Суду, Великої Палати Верховного Суду в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом під час розгляду цього клопотання.

Разом з цим, аналіз наступних у часі рішень Верховного Суду свідчить про те, що Верховним Судом фактично змінено зазначену правову позицію.

Так, у постановах від 31 жовтня 2019 р. у справі №820/1560/17, від 7 листопада 2019 р. у справі №361/11754/13-а, колегії суддів дійшли висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанцій можуть лише під час прийняття рішення у справі.

Враховуючи наявність можливості зміни окремих правових позицій та роль висновків Верховного Суду у забезпеченні єдності судової практики, суд при вирішенні питання щодо встановлення судового контролю враховував останні актуальні висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, якими врегульовано це питання.

Також суд враховує, що відповідно до частини восьмої статті 382 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Суд вважає, що дана норма також свідчить на користь висновку про можливість встановлення заходів судового контролю лише під час ухвалення судового рішення. Так, у вказаній нормі законодавець фактично відзначив, що окрім заходів судового контролю прописаних у резолютивній частині судового рішення, суд здійснює контроль за виконанням судового рішення і у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу, тобто шляхом розгляду позовних заяв про оскарження рішень, дій та бездіяльності виконавців, які допущені в ході примусового виконання судового рішення.

Тобто, суд з метою забезпечення належного виконання судового рішення або встановлює судовий контролю за виконанням судового рішення безпосередньо під час ухвалення цього рішення або вирішує спірні питання, які виникають в ході виконання в порядку статті 287 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу й на те, що особа яка вважає, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення вправі звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. При цьому, реалізація цього права позивачем жодним чином не залежить від встановлення судом судового контролю за виконанням судового рішення.

Враховуючи наведене суд вважає, що вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення можливе виключно під час ухвалення відповідного рішення.

Згідно з поданою заявою та матеріалами справи відповідачем було здійснено виконання рішення суду у ході виконавчого провадження. Про наслідки надіслано повідомлення органу ДВС, що стало підставою для закриття виконавчого провадження. Крім того, про вжиті заходи на виконання рішення суду органом ПФУ повідомлено і заявника. Разом з тим, заявником не надано до суду копії цього повідомлення разом із заявою про встановлення судового контролю.

Суд зазначає, що в поданій заяві позивачем не наведено жодних аргументів щодо необхідності вжиття таких процесуальних заходів як встановлення судового контролю.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що до поданої заяви не додано жодних доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, зважаючи на повторний розгляд заяви позивача, здійснений відповідачем на виконання рішення суду, беручи до уваги той факт, що під час прийняття судом рішення не встановлено обов`язку відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

За таких обставин суд на вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення суду.

Керуючись статтями 243, 248, 382 КАС України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі № 320/344/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Журавель В.О.