Справа № 199/9211/19
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/9211/19
Провадження №2а/932/236/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК РА Ї Н И

31 серпня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Кошлі А.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспекторів 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Кривошеї Сергія Олександровича та Алєксєєва Олександра Васильовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАК №1702477 від 03.11.2019 про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2021 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 01.03.2021 №108.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 листопада 2019 року, він зі своєю дружиною ОСОБА_2 та донькою рухався в транспортному засобі Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 , проїжджаючи по Донецькому шосе та виконуючи розворот на перехресті вулиці Висоцького у напрямку ТРЦ Караван. Після чого в районі Донецького шосе 110 він був зупинений -патрульним автомобілем Mitsubishi Outlander білого кольору д.н.з НОМЕР_2 інспектор запросив пред`явити документи при цьому повідомив, що ним двічі було порушено вимогу п. 9.4 ПДР, а саме виконуючи маневр завчасно вказати напрямок руху, на що останній повідомив, що хоче скористатись своїм правом ознайомитись з доказами. Через деякий час підійшов інспектор УПП Кривошея О.В. з планшетом для перегляду відеозапису. Розгледіти на відео чи вказував водій напрямок руху як того вимагає п. 9.4 (подавати сигнал покажчиками повороту або рукою) не було можливо. Згодом підійшов лейтенант поліції Алексеев О.В. та почав розгляд справи не оголосивши час та місце розгляду справи, не беручи до уваги клопотання Позивача, не дав можливості на реалізацію прав, не розглянувши справу по суті, не оголосивши за яке саме порушення Позивача притягують до адміністративної відповідальності. А отже вважає, що постанова підлягає скасуванню, так як у ній відсутні будь які додатки, в тому числі і обов`язкові зазначення технічного засобу, якими здійснено фото або відеозапис.

Відповідачі надали відзиви на позовну заяву, які за своїм змістом є аналогічними один до одного, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки складена постанова відповідає вимогам встановленим п.5 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог ПДР України і є особами незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене правопорушення. З огляду на зазначене вважають викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕАК№1702477 від 03.11.2019 ОСОБА_1 03 листопада 2019 року о 12:37 год. у м. Дніпро по вул. Донецьке шосе, 110 керуючи транспортним засобом Mazda 626 д.н.з. НОМЕР_1 при маневруванні з правої сторони в ліву завчасно не подав сигнал показчика повороту, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. За вказане адміністративне правопорушення позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в сумі 425 гривень.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Згідно з ч.2 ст.122 КУпАП, передбачена відповідальність, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як роз`яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14, зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Проте, відповідачами твердження позивача не спростовані, не надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Таким чином, судом встановлено, що докази, які б відповідали вимогам ст.251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем - відсутні.

Згідно із ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови належним чином, відповідно до вимог ст.280 КУпАП, не перевірено усіх істотних обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП, викладені в ній дані не підтверджені належними доказами. Будь-які інші докази про наявність вини позивача у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав недоведеності суб`єктом владних повноважень факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Разом з тим, вимоги позивача щодо визнання дій поліцейського протиправними задоволенню не підлягають, оскільки за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право прийняти одне з передбачених ч. 3 ст. 286 КАС України рішень, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 69, 71, 77,139, 162, 243-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспекторів 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Кривошеї Сергія Олександровича та Алєксєєва Олександра Васильовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАК №1702477 від 03.11.2019 про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК №1702477 від 03.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену інспектором 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Кривошеєю Сергієм Олександровичем за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля