Справа № 400/2632/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р. № 400/2632/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Центральний районний відді у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вул. Наваринська, 15, м. Миколаїв, 54030,
про:визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправною відмову в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки позивачеві; зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач надав позовну заяву в уточненій редакції до Центрального районного відділу міста Миколаєва Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, в якій просить визнати протиправною відмову відповідача в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки позивачеві; зобов`язати відповідача оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у липні 2020 року уповноваженим органом держави, в якій він народився, були внесені зміни до його свідоцтва про народження і вказане прізвище як « ОСОБА_1 », а не « ОСОБА_1 », оскільки саме таке написання прізвища позивача є правильним. Після цього позивач звернувся до відповідача із заявою про заміну паспорта громадянина України та просив, щоб новий паспорт було оформлено у формі книжечки. Позивач стверджує, що таке бажання обумовлене релігійними переконаннями, небажанням здійснення цифрової ідентифікації. Відповідач листом від 30.03.2021 відмовив позивачу у видачі йому паспорта зразка 1994 року та повідомив, що така видача можлива із дотриманням Тимчасового порядку оформлення та видачі паспорту громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 № 456.

Відзив на позовну заяву подало Управління ДМС у Миколаївській області, мотивуючи це тим, що Центральний РВ УДМС у Миколаївській області є структурним підрозділом УДМС у Миколаївській області, а проведення правового аналізу позовних заяв, що надійшли до територіальних підрозділів УДМС у Миколаївській області, відповідно до підпункту 11 пункту 3.1 Положення про юридичний сектор, належить до компетенції юридичного сектору УДМС у Миколаївській області.

У відзиві викладені заперечення проти позовних вимог, мотивовані тим, що позивачу за його зверненням та згодою виданий паспорт у формі id-картки, строк дії якого не закінчився. Підстави для обміну виданого паспорта, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302, Порядок № 302), відсутні. Зокрема, виданий позивачу паспорт не містить помилок у зазначеній у ньому інформації та не підлягає до обміну.

До відзиву додані письмові докази, які суд визнав за можливе дослідити та надати їм оцінку, враховуючи принцип офіційного з`ясування обставин справи (стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України). Зокрема, оцінюючи допустимість зазначених доказів, суд урахував, що зазначені докази надані Управлінням ДМС у Миколаївській області, територіальним підрозділом якого є відповідач, а Положення про юридичний сектор УДМС у Миколаївській області надає юридичному сектору управління повноваження з підготовки процесуальних документів у справах за участю територіальних підрозділів управління.

Суд також узяв до уваги, що надані докази стосуються предмету доказування, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався.

Заяв про розгляд справи із повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У свідоцтві про народження позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яркове Новосибірської області, РРФСР, від 12.02.1974 серії НОМЕР_2 прізвище позивача та його батьків зазначені як « ОСОБА_1 » (а. с. 50).

Позивач за його заявою (а. с. 48-49) був документований паспортом громадянина України у формі книжечки серії НОМЕР_3 , виданим Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 19.12.2005 на прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 41-44).

Довідка про присвоєння позивачу ідентифікаційного номера ( НОМЕР_4 , зазначений позивачем у позові) була видана позивачу 04.06.1998 на прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 46). Такий саме номер реєстраційної картки платника податків зазначений у паспорті у формі id-картки, копія якого додана позивачем до позовної заяви.

23.11.2019 позивач надав відповідачу заяву-анкету № 418270 (а. с. 40) про внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України у зв`язку з досягненням 45-річного віку. Своє прізвище позивач зазначив як « ОСОБА_1 ». Заява - анкета містить згоду отримання відцифрованих відбитків рук позивача та внесення їх до безконтактного електронного носія відповідно до Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи.

26.11.2019 позивач надав відповідачу заяву, в якій просив зазначити місце народження згідно з паспортом та свідоцтвом про народження, а саме: с. Яркове Новосибірської області, РРФСР. Своє прізвище позивач вказав як « ОСОБА_1 ».

28.11.2019 позивачу виданий паспорт громадянина України у формі id-картки № НОМЕР_5 (а. с. 8).

03.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив оформити йому заміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки внесення даних у паспорт у прізвищі заявника згідно із свідоцтвом про народження НОМЕР_6 та видати паспорт у формі книжечки на підставі постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІ (а. с. 11). Зазначений зміст заяви є вичерпним. У заяві немає жодних посилань на відмову позивача від обробки його персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру, від цифрової ідентифікації та не зазначено про відкликання згоди на обробку персональних даних.

До заяви від 03.03.2021 позивач додав такі документи:

- «Свидетельство о рождении» з позначкою «повторное» НОМЕР_6 від 17.07.2020, видане «отделом ЗАГС Новосибирского района управления по делам ЗАГС Новосибирской области», згідно з яким прізвище дитини та батьків зазначені як « ОСОБА_1 » (а. с. 9);

- нотаріально засвідчений переклад зазначеного вище свідоцтва українською мовою, в якому прізвище вказано як « ОСОБА_1 » (а. с. 10);

- копію паспорта у формі id-картки від 28.11.2019 № НОМЕР_5 на прізвище « ОСОБА_1 » (а. с. 8).

Листом від 30.03.2021 № 4813-452/4813.1-21 (а. с. 12) відповідач відмовив позивачу у задоволенні його заяви, посилаючись на відсутність помилки у зазначеному в паспорті прізвищі, оскільки всі видані позивачу в минулому паспортні документи видані на прізвище « ОСОБА_1 ». Щодо оформлення паспорта у формі книжечки відповідач зазначив, що таке оформлення можливе відповідно до Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорту громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 № 456 та за наявності всіх документів за переліком, визначеним пунктом 2 розділу IV цього Тимчасового порядку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

Як установив суд, позивач за його згодою був документований паспортом у формі картки від 28.11.2019 № НОМЕР_5 та 03.03.2021 звернувся до відповідача за його обміном на паспорт у формі паспортної книжечки, посилаючись на виявлення помилки у написанні його прізвища та нове свідоцтво про народження.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 302, обмін паспорта здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації);

2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням);

3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;

4) закінчення строку дії паспорта;

5) непридатності паспорта для подальшого використання;

6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток;

7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Позивач зазначає про наявність у паспорті помилки в частині зазначення прізвища, посилаючись на те, що уповноваженим органом держави, в якій він народився, внесені зміни до його свідоцтва про народження і зазначене його прізвище як « ОСОБА_1 ».

У справі відсутні докази на підтвердження зазначеного у позовній заяві. Зокрема, відсутні докази, достатні для того, щоб стверджувати, що позивач і зазначений у свідоцтві про народження від 17.06.2020 НОМЕР_6 ОСОБА_1 є однією і тією самою особою. Іншим є прізвище не лише особи, факт народження якої посвідчений цим свідоцтвом, а й батьків цієї особи (зазначено « ОСОБА_1 », тоді як у свідоцтві про народження від 12.02.1974 НОМЕР_2 - «ОСОБА_1»). Позивач не подав доказів про зміну прізвища його батьками та інших доказів того, що уповноважений орган Російської Федерації вніс зміни до його свідоцтва про народження у зв`язку з помилкою. На поданому позивачем свідоцтві від 17.06.2020 НОМЕР_6 міститься позначка «Повторне», тоді як зазначені у ньому дані не збігаються із даними свідоцтва від 12.02.1974 НОМЕР_2 . Позивач не подав доказів того, що свідоцтво від 17.06.2020 НОМЕР_6 видане на заміну свідоцтва від 12.02.1974 НОМЕР_2 .

Отже, подані позивачем докази не дозволяють зробити висновок про приналежність йому свідоцтва про народження від 17.06.2020 НОМЕР_6 .

Натомість матеріали справи свідчать, що дані до паспорта позивача від 17.06.2020 НОМЕР_6 про його прізвище внесені за його згодою та на підставі наданих ним документів, тому у суду відсутні підстави вважати, що відповідач припустився помилки у зазначенні прізвища позивача.

Згідно з частинами першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд також зазначає, що відповідно до частини другої цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак обов`язок відповідача як суб`єкта владних повноважень доводити правомірність відмови позивачу в обміні паспорта існує одночасно з обов`язком позивача довести ті обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Позивач не довів наявності обставин, які б свідчили про підстав для зобов`язання відповідача оформити йому паспортний документ на прізвище « ОСОБА_1 ».

Отже, у задоволенні позові в цій частині належить відмовити.

Щодо позовних вимог у частині оформлення паспорта у формі паспортної книжечки суд виходить з такого.

У пункті 3 Постанови № 302 установлено:

прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припиняється.;

паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 01.11.2016, є чинним протягом строку, на який його було видано;

вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснюються відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

03.04.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302», якою доповнив пункт 3 Постанови № 302 абзацом такого змісту: «Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року».

Отже, зазначеними змінами до Постанови № 302 запроваджена обов`язковість надання громадянами, для отримання паспорта у формі книжечки зразка 1994 року, рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорту громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 06.06.2019 № 456 на виконання постанови № 302, для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Інакше кажучи, чинне законодавство передбачає єдину можливу підставу для отримання громадянами України паспорта у формі книжечки - рішення суду. Крім того, особа повинна надати також певний перелік документів.

Відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України («Джерела права, які застосовуються судом»), суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Як зазначено вище, чинне законодавство України передбачає, що паспорт у формі книжечки видається лише за рішенням суду та за умови надання заявником певного переліку документів (заява, фотокартка тощо), іншої правового регулювання немає.

За таких умов для розв`язання спору між сторонами в частині наявності підстав для оформлення паспорта у формі книжечки суд може керуватися фактично лише постановою Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, оскільки за приписами частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Позивач у позовній заяві також посилається на вказану постанову Великої Палати Верховного Суду, наводячи у позові зазначену у ній правову позицію.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17 визначені ознаки типових справ, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

У постанові також вказано, що висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Позивач посилається на те, що отримання паспорта у формі картки може спричинити шкоду його приватному життю, а бажання отримати паспорт у формі паспортної книжечки обумовлене релігійними переконаннями, небажанням здійснення цифрової ідентифікації.

Суд вважає, що передана на розгляд адміністративного суду справа за цим позовом позивача не є типовою та до неї не належить застосовувати висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі 806/3265/17 з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 Закону України від 01.06.2010 № 2297-VI «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297-VI), згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Як суд установив вище, 23.11.2019 позивач надав відповідачу згоду на внесення до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, відцифрованих відбитків пальців рук.

Пункт 11 частини другої статті 8 Закону № 2297-VI надає суб`єкту персональних даних право відкликати згоду на обробку персональних даних.

У справі відсутні докази того, що позивач повідомляв відповідача про відмову від обробки його персональних даних, відкликання згоди на обробку персональних даних, про небажання здійснення цифрової ідентифікації, про відмову від обробки його персональних даних засобами Єдиного державного демографічного реєстру тощо.

Отже, позивач не довів, що звернення до відповідача із заявою від 03.03.2021 про обмін паспорта на паспорт у формі книжечки зумовлене саме відмовою від обробки його персональних даних, тому суд не застосовує у цій справі висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі 806/3265/17, що тягне за собою відмову в позові.

Крім того, суд зауважує, що позивач не звертався до відповідача в порядку, визначеному Тимчасовим порядком № 456, тобто не подавав визначеного переліку документів (заява установленої Тимчасовим порядком форми, паспорт, що підлягає обміну, фотокартки).

На підставі вищенаведеного у задоволенні позову належить відмовити.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 908 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви до адміністративного суду. Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою в позові, судовий збір не підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраціний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до Центрального районного відділу у м. Миколаєві Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області (вул. Наваринська, 15, м. Миколаїв, 54030 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна