Справа № 308/4860/21
Суддя: Іванов А. П.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/4860/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Ужгород матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Кураха Юрія Васильовича та Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

16.04.2021 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи відповідачем старшого інспектора Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції Кураха Юрія Васильовича та Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову серії ДПО №605040 від 07.04.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 та ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити; дії поліцейського щодо постановлення вищевказаної постанови визнати неправомірними.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2021 відповідачем було винесено постанову серії ДПО18 № 605040 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ст. 126 КУпАП з приводу того, що він, керуючи автомобілем марки «Опель Комбо» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Ужгороді, по вул. Українській 1, не був пристебнутий ременем безпеки та не пред`явив полісу страхування ЦВ ВНТЗ, чим порушив п. 2.3 «в» та 2.1 «а» ПДР України. Вказаною постановою на нього накладено штраф в сумі 510 гри. Із зазначеною постановою він не погоджується, вважає її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки він був пристебнутий ременем безпеки і підстав для зупинки його транспортного засобу та складання протоколу у відповідачів не було; не було законних підстав для перевірки відповідачем наявності в нього полісу страхування ЦВ ВНТЗ. На його заперечливі пояснення відповідач при розгляді справи і складенні постанови не звертав уваги. На прохання пред`явити відповідні докази - таких доказів правопорушення теж пред`явлено не було, без пояснень. Оскільки автомобіль патрульної поліції знаходився позаду його автомобіля - відповідач не міг бачити виконання чи невиконання мною вимог ПДР України щодо паска безпеки. Відповідно, висновок про наявність в моїх, діях складу правопорушення, які зазначені в постанові, відповідач склав на припущеннях і за відсутності жодного належного доказу. В порушення вимог ст. 283 КУпАП щодо змісту оскаржуваної постанови, відповідачем навіть не було встановлено який саме пункт ГІДР України ним було порушено внаслідок непред`явлення полісу страхування. Норма п. 2.1 «а» ГІДР України, яка зазначена у постанові, такого порушення не передбачає. Узагальнюючи позивач зазначив, що у нього склалося враження про виконання відповідачем неправомірного завдання щодо безпідставного притягнення його до відповідальності, мав за мету збільшення кількості винесених щодо нього постанов, незважаючи на відсутність відповідних порушень з його боку та доказів таких порушень.

У судове засідання позивач повторно не з`явився, будучи повідомленим про час та дату розгляду справи, клопотань про відкладення слухання у справі до суду не надходило.

Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява представника відповідача УПП в Закарпатській області ДПП Котубея О.В. від 30.07.2021 про розгляд справи без його участі. 12.07.2021 останній подав відзив, в якому заперечив щодо доводів позивача, зазначивши серед іншого, що позивач був зупинений за порушення п. 2.3в ПДР України, чим порушив ч. 5 ст. 121 КУпАП, про вказану причину та підставу зупинки інспектор поліції проінформував позивача, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1г ПДР України на підставі ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України, під час яких інспектор поліції встановив, що останній не має при собі поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобі, а тому йог було притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. На підтвердження допущеного позивачем порушення п. 2.3в ПДР України надав відео з нагрудної боді-камери інспектора поліції.

Суд, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №605040 від 07.04.2021 з`ясовано, що 07.04.2021 о 17 год. 29 хв. в м. Ужгород по вул. Українська, 1 водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керував т/з, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременями безпеки , а також не мав при собі свідоцтво про реєстрацію т/з, поліс ОСЦПВ власників наземних транспортних засобі, чим порушив вимоги п. 2.3. в та 2.1. а ПДР України, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 (ст. 36 КУпАП), його притягнуто до адміністративної відповідальності й застосовано стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені, зокрема ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 цього кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, з урахуванням вище приведених норм права вбачається, що відповідач як працівник підрозділу Національної поліції, що забезпечує безпеку дорожнього руху, уповноважений зупиняти транспортний засіб, складати протокол та виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З доданого представником відповідача УПП в Закарпатській області ДПП Котубеєм О.В. до відзиву відео вбачається, що позивач перебував за кермом автомобіля не пристебнутим паском безпеки.

Відповідно до п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Відповідальність за вказане передбачена ч. 5 ст. 121 КУпАП.

За твердженням представника відповідача, висловленим у відзиві, порушення позивачем вказаного пункту ПДР України, який помітив екіпаж патрульної поліції під час несення служби, слугувало підставою для зупинки автомобіля марки «Опель Комбо» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Ужгороді, по вул. Українській, 1.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліції» регламентовано, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у раз і, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п. п. 11, 2, 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

З огляду на вказане, суд вважає, що інспектор поліції, виявивши порушення позивачем як водієм ПДР України, а саме керування автомобілем без пристебнутого паска безпеки, що підтверджується вищеописаними відеоматеріалами, правомірно здійснив зупинку транспортного засобу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію» регламентовано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Пунктом 2.1 ПДР України регламентовано, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі серед іншого посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії (пункт а); реєстраційний документ на транспортний засіб (пункт б); чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (пункт г').

В позовній заяві позивач не оспорює відсутність у нього ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, однак стверджує, що норма п. 2.1а не передбачає того порушення, яке йому інкриміноване згідно з оскаржуваною постановою.

Як зазначалося вище, згідно зі ст. 283 КУпАП постанова повинна серед іншого містити нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.

Оскаржуваною постановою, в свою чергу, викладено суть вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_1 керував т/з, не маючи при собі свідоцтва про реєстрацію т/з та полісу ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів, при цьому інспектор здійснив посилання на п. 2.1а ПДР України як на такий, яким регламентовано обов`язок водія мати при собі ряд документів.

Суд розцінює посилання інспектора поліції на п. 2.1а ПДР України як такий, що здійснено помилково, оскільки як вбачається з оскаржуваної постанови дії водія по відсутності реєстраційного документа на т/з та чинного страхового поліса кваліфіковано вірно - за ч. 1 ст. 126 КУпАП, диспозиція якого передбачає керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З огляду на вказане, інкриміноване позивачу діяння - керування т/з з не пристебнутим ременем безпеки підтверджується відеоматеріалами, доданими відповідачем до відзиву, а відсутність у нього для пред`явлення поліцейському, регламентованих п. 2.1 ПДР України, реєстраційного документу на т/з та страхового поліса, позивачем по суті не оспорююється.

При розгляді адміністративної справи та винесенні оскаржуваної постанови, процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення дотримана.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, залишити оскаржувану постанову без змін.

Щодо решти позовних вимог, то згідно з положень ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний не наділений повноваженнями визнавати дії суб`єктів владних повноважень незаконними.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 162, 268-272, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про: визнати неправомірною та скасувати постанову серії ДПО №605040 від 07.04.2021 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 121 та ст. 126 КУпАП; закрити справу про адміністративне правопорушення відносно нього; визнати неправомірними дії старшого інспектора Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кураха Юрія Васильовича щодо постановлення вищевказаної постанови, залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов