Справа № 640/19185/18
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Київ № 640/19185/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

19.11.2018 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ), з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про:

- зобов`язання зробити перерахунок і виплату пенсії із врахуванням допомоги на оздоровлення в сумі 20139,15 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 1775,00 грн, нагороди в сумі 3000, 00 грн та грошової компенсації за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2018 рік у сумі 30369,60 грн, з яких сплачені внески до Пенсійного фонду України;

- зобов`язання зарахувати до вислуги років період роботи на посадах друкарки, секретаря-друкарки, інспектора, старшого інспектора інформаційно-аналітичного відділу УКДБ УССР по місту Києву та Київської області з 14.11.1984 по 04.08.1992 включно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що відмовою в здійсненні перерахунку та зарахуванні до періоду роботи на посадах в органах державної безпеки порушують її конституційні права на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Чудак О.М. від 30.01.2019 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14.03.2019 від ГУ ПФУ до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , у якому представник відповідача зазначив, що у статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) та пункті 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - постанова КМУ № 393) не зазначені такі види грошового забезпечення як грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, тому пенсія позивачу призначена відповідно до норм чинного законодавства.

Щодо зарахування до вислуги років позивача періодів роботи ГУ ПФУ вказує на те, що врахувати для обчислення пенсії стаж, набутий до звільнення з військової служби немає можливості, оскільки обчислення пенсії відповідно до Закону № 2262-ХІІ поводиться пенсійним органом згідно із вислуги років/страхового стажу зазначеного в поданні про призначення пенсії, наданого уповноваженим органом, повноваження самостійно зараховувати певні періоди роботи до вислуги років у ГУ ПФУ відсутні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила військову службу в органах Служби безпеки України, з якої 31.05.2018 була звільнена за станом здоров`я.

З 01.06.2018 позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує пенсію за вислугу років (29 років) відповідно до Закону № 2262-ХІІ у розмірі 70 % грошового забезпечення, у яке згідно із протоколом за пенсійною справою № (СБУ) від 23.07.2018 увійшло для призначення пенсії: посадовий оклад -8800, 00; оклад за військовим званням - 1480, 00 грн; процента надбавка за вислугу років (50%) - 5180,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці, у тому числі - надбавка особам, які працюють в умовах режимних обмежень - 15% 15%; надбавка за специфічні умови проходження служби 16 %; премія - 10 %.

Згідно із грошовим атестатом, складений Фінансово-економічним правління Служби безпеки України, який був доданий до подання Служби безпеки України про призначення позивачу пенсії від 19.06.2018 № Ц-18/91, полковник юстиції ОСОБА_1 задоволена такими видами грошового забезпечення: посадовий оклад - 8800, 00 грн; оклад за військовим званням - 1480, 00 грн; процента надбавка за вислугу років (50%) - 5180,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 календарні місяці, у тому числі - надбавка особам, які працюють в умовах режимних обмежень - 15% 15%; надбавка за специфічні умови проходження служби 16 %; премія - 10 %. Нарахована вихідна допомога та грошова компенсація за відпустку.

10.10.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, у якій просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, отриманого у період військової служби з 01.03.2018 по 31.05.2018, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки, доплати, винагороди, премії, допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та з яких були сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 05.11.2018 № 104378/02 ГУ ПФУ відмовило позивачу у задоволенні його заяви, оскільки до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії не включаються грошова допомога на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, оскільки вони мають разовий характер.

Також 24.10.2018 позивач звернулась до ГУ ПФУ із заявою зарахувати їй до вислугу років період роботи на посадах друкарки, секретаря-друкарки, інспектора, старшого інспектора інформаційно-аналітичного відділу УКДБ УССР по місту Києву та Київської області з 14.11.1984 по 04.08.1992 включно, проте листом від 20.12.2018 № 138735/03 позивачці відмовлено у зарахуванні до вислуги років вказаного стажу, оскільки такий страховий стаж зазначається в поданні про призначення пенсії, яке подається уповноваженим органом, а у ГУ ПФУ відсутні повноваження самостійно зараховувати певні періоди роботи до вислуги років згідно із Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ №393 пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Отже, відсутні підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення, компенсації за невикористані дні відпусток, нагороди, виплата яких здійснювалася не щомісячно, відтак ГУ ПФУ правомірно не включено їх до грошового забезпечення з якого провадиться обчислення пенсії, оскільки вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Отже, позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ здійснити перерахунок і виплату пенсії із врахуванням допомоги на оздоровлення в сумі 20139,15 грн, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 1775, 00 грн, нагороди в сумі 3000, 00 грн та грошової компенсації за 45 невикористаних днів щорічної основної відпустки за 2018 рік у сумі 30369,60 грн, з яких сплачені внески до Пенсійного фонду України не підлягають задоволенню.

Такі висновки відповідають правовій позиції висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18), у якій здійснено відступ від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 (№ 21-70а15).

Щодо вимоги позивача про зобов`язання зарахувати до вислуги років період роботи на посадах друкарки, секретаря-друкарки, інспектора, старшого інспектора інформаційно-аналітичного відділу УКДБ УССР по місту Києву та Київської області з 14.11.1984 по 04.08.1992 включно, суд виходить із такого.

Судом встановлено, що позивач працювала в Управлінні УКДБ УРСР по м. Києву та Київській області з 14.11.1984 до 04.08.1992 включно на посадах: друкарки секретаріату Управління УКДБ УРСР по м. Києву та Київській області з 14.11.1984 по 25.12.1986; секретаря-друкарки Жовтневого райвідділу Управління УКДБ УРСР по м. Києву та Київській області з 25.12.1986 по 28.04.1990; інспектора 10 відділення Управління УКДБ УРСР по м. Києву та Київській області з 28.04.1990 по 16.03.1992; старшого інспектора 4 напрямку інформаційно-аналітичного відділу Управління УКДБ УРСР по м. Києву та Київській області з 16.03.1992 по 05.08.1992.

Позивач вважає, що вказані посади, які вона займала у період з 14.11.1984 до 04.08.1992, повинні зараховуватись до вислуги років.

Суд звертає увагу на те, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2019 у справі № 826/8317/18, яке набрало законної сили було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, оскільки до 05.08.1992 позивач не займала посади офіцерського складу, вимоги наказу Центрального управлінні Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515/ДСК «Про затвердження Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України» до неї не можуть бути застосованими, з урахуванням зайняття нею у зазначених вище періодах не військових посад (також без вказівки на військові звання за цими посадами).

При цьому суд зазначає, що у територіального органу Пенсійного фонду України відповідно до положень Закону № 2262-ХІІ та Порядку № 3-1 відсутні повноваження самостійно зараховувати певні періоди роботи до вислуги років, оскільки обчислення пенсії відповідно до зазначеного пенсійного законодавства проводиться на підставі подання, складеного уповноваженим органом. про призначення пенсії, у якому й зазначається вислуга років/страхових стаж, а відтак вимоги позивача до ГУ ПФУ в цій частині також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що за обставин необґрунтованості заявлених позивачем вимог, відсутності витрат відповідача на залучення свідків та проведення експертизи, підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак