Справа № 440/7679/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 30 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7679/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Чеснокової А.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

09 липня 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про:

визнання протиправними дій державного виконавця щодо винесення постанов від 18 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65446467 та про стягнення виконавчого збору;

визнання протиправними та скасування постанов від 18 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65446467 та про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що державним виконавцем фактично не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду у справі № 553/2476/19, а відтак правові підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог про оскарження постанови від 18 травня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65446467 та дій державного виконавця щодо її винесення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 липня 2021 року позовну заяву в іншій частині позовних вимог прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

25 серпня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову. Зазначав, що Закон України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла станом на момент відкриття виконавчого провадження № 65446467, не ставить обов`язок державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у залежність від фактичного вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Крім того зазначив, що після відкриття виконавчого провадження ним було вчинено певні заходи, що виключають можливість стверджувати про бездіяльність органа ДВС в ході виконавчого провадження № 65446467.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

На примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 65446467, відкрите на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Полтави щодо зобов`язання позивача демонтувати самовільно збудовану до 1/2 частини сараю металеву конструкцію з профільного матеріалу, розміщену за адресою вул. Паїсія Величковського, 7 у м. Полтава.

Постановами державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65446467, визначено мінімальний розмір витрат виконавчого провадження, а також стягнуто виконавчий збір.

Незгода позивача з обґрунтованістю винесення постанови про стягнення виконавчого збору стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2020 №1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону №1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частинами третьою та четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи; державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, у розумінні статті 27 Закону №1404-VIII стягнення виконавчого збору не пов`язується із фактичним вчиненням виконавчих дії державним виконавцем у виконавчому провадженні, а обчислюється з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати та правового статусу боржника.

Частинами п`ятою, шостою, сьомою, восьмою та дев`ятою зазначеної статті передбачено випадки, у яких виконавчий збір не стягується.

Дослідивши матеріали справи, суд не встановив обставин, які б звільняли державного виконавця від обов`язку стягнути виконавчий збір у виконавчому провадженні № 65446467.

Натомість у позовній заяві ініціатор звернення вказує на добровільне виконання ним судового рішення у справі № 553/2476/19 упродовж 12-14 травня 2021 року, тобто до відкриття виконавчого провадження, а відтак стверджує про наявність підстав, передбачених частиною дев`ятою статті 27 Закону №1404-VIII (виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження).

Відхиляючи вказані доводи, суд наголошує на тому, що на підтвердження вказаних доводів позивачем не надано жодних доказів, а також зважає на те, що факт належного та повного виконання рішення у справі № 553/2476/19 є спірним, оскільки станом на 11 серпня 2021 року стягувач продовжує наполягати на необхідності вчинення примусових виконавчих дій органом виконавчої служби, зазначаючи, що надані боржником на підтвердження факту виконання судового рішення у справі № 553/2476/19 фотознімки жодним чином не підтверджують демонтажу самовільно добудованої до сараю металевої конструкції.

Висновки суду у цій справі узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 02 червня 2021 року у справі № 160/4481/20, які в силу частини другої статті 242 КАС України підлягають врахуванню судом першої інстанції.

Підсумовуючи вищевикладене суд зауважує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Враховуючи зазначене, відповідач, приймаючи спірну постанову про стягнення виконавчого збору, діяв на підставі, в межах і спосіб, встановлений приписами Закону №1404-VІІІ.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Чураївни, 1/1, м. Полтава, Полтавська область, 36004, ЄДРПОРУ 34963007) про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова