Справа № 200/3100/21-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 р. Справа№200/3100/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання - Кудрявцеві О.Ю.,

за участю:

представника відповідача - Ткаліча Д.В.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати щомісячних страхових виплат;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату позивачеві щомісячних страхових виплат за виплатити заборгованість за період з 1 квітня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є отримувачем страхових виплат як особа, яка постраждала внаслідок трудового каліцтва, має статус внутрішньо переміщеної особи.

Страхові виплати отримував за фактичним місцем проживанням, але в квітні 2016 року позивачу припинено виплату страхових виплат.

Позивач звертався до відповідача через свого представника із заявою щодо роз`яснення причин невиплати йому щомісячних страхових виплат та із проханням виплатити виниклу заборгованість, у відповідь на яку отримав лист, в якому зазначено, що виплати припинені у зв`язку із закінченням дії довідки переселенця.

На переконання позивача не виплата йому страхових виплат за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

Також позивач у позові зазначив клопотання про допущення до негайного виконання рішення суду в частині присудження позивачу щомісячних страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць (а.с. 1-5).

У відзиві на позов, якій надійшов до суду 15 квітня 2021 року, відповідач зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Позивач перебував на обліку у відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області; з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року перебував на обліку та отримував щомісячні страхові виплати у Костянтинівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області як внутрішньо переміщена особа на підставі відповідної довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З 1 квітня 2016 року Костянтинівське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області прийняло постанову № 0534/74982.38 від 23 березня 2016 року про припинення з 1 березня 2016 року ОСОБА_1 виплати страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання та закінченням дії довідки ВПО.

Фактично виплати припинені з 1 квітня 216 року - у березні 2016 року позивачу виплати були нараховані та сплачені.

Після припинення позивачу страхових виплат позивач не звертався за продовженням страхових виплат до жодного відділення управління виконавчої дирекції Фонду України в Донецькій області.

За період з 1 квітня 2016 року по теперішній час нарахування щомісячної страхової виплати позивачу складає 0,00 грн, у зв`язку із чим заборгованість за зазначений період відсутня (а.с. 32-41, 50-58).

У поясненнях, отриманих судом, відповідач зауважив, що припинення страхових виплат у зв`язку із закінченням дії довідки ВПО передбачено насамперед п. 12 Порядку № 365. Також зазначено, що після припинення страхових виплат до Маріупольського міського відділення УВД ФСС в Донецькій області (за місцем реєстрації) позивач не звертався, як до інших відділень Фонду. Після припинення страхових виплат позивача знято з обліку в Костянтинівському відділенні, але як потерпілий на виробництві ОСОБА_1 продовжує перебувати на обліку у Маріупольському міському відділенні управління Фонду, яке здійснює адміністрування електронної бази даних потерпілих на виробництві, що перебували на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування нещасних випадків на виробництві та профзахворювань у Червоногвардійському районі м. Макіївка. Крім цього відповідач заперечив проти прохання позивача допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 за один місяць, зазначивши, що Фонд соціального страхування є некомерційною організацією, що діє на підставі статуту, кошти фонду не включаються до складу Державного бюджету (а.с. 93-96, 110, 130, 133).

Ухвалою суду від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (а.с. 28-29).

Ухвалою суду від 17 травня 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 16 червня 2021 року об 11-00 год (а.с. 66-67).

Протокольною ухвалою від 16 червня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 15 липня 2021 року (а.с. 90).

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 11 серпня 2021 року (а.с. 114-115).

Протокольною ухвалою від 11 серпня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 16 серпня 2021 року о 16-00 год (а.с. 124).

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із профзахворюванням, має право на отримання страхових виплат та є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 9-21).

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, ; місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5), є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі (а.с. 120-122).

Як встановлено судом, позивачеві встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності, безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК серія ДОН-04 № 021064 ДОН від 27 січня 2010 року (а.с. 18-21).

До травня 2014 року позивач перебував на постійному обліку в Червоногвардійському районі м. Макіївка Донецької області, яке згідно відомостей з офіційного сайту Фонду соціального страхування України з 1 січня 2018 року припинило свою діяльність на підставі постанови правління Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року № 50 «Про затвердження структури органів Фонду» затверджено нову структуру управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області (а.с. 107-109, http://www.fse.gov.ua/fse/control/don/uk/publish/article/89005;jsessionid=CA70F526526ECEAE40242CD5ED731DF6).

5 жовтня 2015 року позивач звернувся із заявою про продовження страхових виплат до ФССНВВ у м. Костянтинівці, та постановою відділення від 9 жовтня 2015 року був взятий на облік та з 1 жовтня 2015 року отримував страхові виплати; також відділенням Фонду у м. Костянтинівці позивачу було сплачено позивачу заборгованість зі страхових виплат, яка виникла за період з травня по грудень 2014 року та з січня по вересень 2015 року (а.с. 82, 76, 78, 98).

При звернення до Костянтинівського міського відділення управління позивач надав довідку ВПО від 5 грудня 2014 року № 18377, місцем проживання в якій зазначено м. Костянтинівка Донецької області. Також у довідці зазначено строк її дії (продовжений) до 5 грудня 2015 року (а.с. 80-81, 108).

23 березня 2016 року Костянтинівське відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України прийняло постанову № 0534-74982/38 про зняття з 29 лютого 2016 року з обліку справи потерпілого ОСОБА_1 , причина зняття: зміна місця проживання (ВПО), також цією постановою вирішено припинити страхові виплати по справі з 1 березня 2016 року (а.с. 49, 97).

За поясненням відповідача дана постанова була прийнята на підставі п. 6 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у зв`язку із закінченням дії довідки ВПО позивача, при цьому страхові виплати за березень 2016 року ОСОБА_1 були сплачені (а.с. 50-58, 76, 110).

Судом встановлено, що за березень 2016 року позивачу нараховано та сплачено страхові виплати (а.с. 135-137); з 1 квітня 2016 року страхові виплати позивачу не нараховуються та не сплачуються (а.с. 139-140).

Як вбачається з матеріалів справи 22 грудня 2016 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу (довідка № ) із фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Згідно пояснень сторін у період з 1 квітня 2016 року позивач до структурних підрозділів Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України із заявою про поновлення виплат не звертався.

5 березня 2021 року представник позивача звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою щодо причин невиплати ОСОБА_1 допомоги (а.с. 22-22).

15 березня 2021 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області надало відповідь (вих. № 01-04/15-561), в якій зазначило, що припинення виплат відбулось у зв`язку із припиненням дії довідки ВПО, а для продовження отримання виплат ОСОБА_1 має особисто звернутись до будь-якого з відділень Фонду в Донецькій області та надати відповідну заяву, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, паспорт та інше (а.с. 24-25).

Вважаючи, що припинення виплати йому страхових щомісячних сум було неправомірним і що відповідач має вчинити дії щодо поновлення йому цих виплат, а також щодо виплати заборгованості зі страхових виплат, яка виникла за період з 1 січня 2016 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі - Закон № 1105-XIV, Закон України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування").

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Статтею 36 Закону №1105-XIVвизначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV).

Як встановлено судом відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серія ДОН-04 № 021064 ДОН від 27 січня 2010 року позивачеві встановлена стійка втрата працездатності 40% безстроково (а.с. 18-21).

Відповідно до ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Отже, страхові виплати, призначені позивачу у зв`язку із втратою працездатності внаслідок профзахворювання, мали сплачуватись останньому безстроково.

Згідно п. 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (далі Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб") внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

За приписами ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. […]. Особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону №1105-ХІV безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, відповідно до Закону України"Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Суд зазначає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Суд звертає увагу, що реалізація позивачем права на вільний вибір місця проживання в України, гарантованого Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон № 1382-IV), не може позбавляти його права на отримання страхових виплат. Отримання позивачем страхових виплат не може фактично ставитись в залежність від місця проживання особи, прийняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати заборгованості.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права, або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону, не звужуючи при цьому обсяг конституційних прав та свобод особи.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Лише в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч. 1ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини "Пічкур проти України" виплата соціальних платежів сама по собі не може ставити осіб, які проживають у різних країнах, у відносно схоже становище, оскільки будь-яка система соціального забезпечення, включаючи пенсійне забезпечення, у першу чергу створена для забезпечення певних мінімальних стандартів рівня життя осіб, що проживають у відповідній країні, та обслуговування їхніх потреб. Більше того, важко зробити якесь правильне порівняння між пенсіонерами, що проживають у відповідній країні, та тими, які проживають в іншому місці, через низку економічних та соціальних відмінностей, що застосовуються залежно від країни.

Практикою Суду встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

За приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Керуючись ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як встановлено судом, постановою Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 23 березня 2016 року № 0534/74982/38 позивачу припинено виплату щомісячних страхових сум з 1 березня 2016 року; нормативна підстава припинення: п. 6 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування», фактична підстава - закінчення терміну дії довідки ВПО (а.с. 97).

Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи, а також практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що постанова Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 23 березня 2016 року № 0534/74982/38 - є протиправною.

Також суд зауважує, що посилання відповідача на п. 12 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 365 є необґрунтованим, так як зазначений порядок затверджений 8 червня 2016 року, тобто після припинення виплати позивачу страхових виплат.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивач оскаржує бездіяльність відповідача з приводу не виплати страхових сум за спірний період, але за наявності не скасованої (чинної) постанови про таке припинення відсутня неправомірна бездіяльність.

На переконання суду саме прийняття постанови про припинення виплати страхових сум створило порушення прав позивача, а тому належним способом захисту у даному випадку має бути визнання цієї постанови протиправною та її скасування.

У зв`язку із наведеним вище, беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, відповідно до яких суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати цю постанову протиправною та скасувати її.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача поновити нарахування позивачу страхових виплат, суд зазначає, що враховуючи висновок суду щодо протиправності постанови Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 23 березня 2016 року № 0534/74982/38 про припинення щомісячних страхових виплат позивачу з 1 березня 2016 року та її скасування, беручи до уваги приписи ч. 5 ст. 47 Закону № 1105-XIV, нарахування страхових виплат позивачу має бути поновлено з 1 квітня 2016 року.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат, що склалась, та поновити поточну виплату страхових сум, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 4 та 7ст. 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України "Про оплату праці".

Як вже зазначалось судом, пунктом 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-ХІV передбачено, що особливості надання соціальних послуг та виплат за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам визначаються Кабінетом Міністрів України, тобто, який відповідно до ст. 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року № 794-VIIєвищим органом у системі органів виконавчої влади.

І у постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (абз. 1 п. 1), і у постанові Кабінету Міністрів України № 365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (п. 15) зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати […].

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 червня 2019 року № 640/18720/18, яке набуло чинності 12 липня 2019 року, визнано протиправними та не чинними підпункт 2 п. 1, підпункт 2 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 335 від 25 квітня 2018 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365», але лише в частині, що стосується сум невиплачених п е н с і й.

Отже, саме в органі, що здійснює соціальні (страхові) виплати має обліковуватись заборгованість громадян із соціальних (страхових) виплат Фонду за минулі періоди.

Як наслідок, позивач має право на поновлення виплат страхових виплат та на отримання заборгованості зі страхових виплат за період з 1 квітня 2016 року по день поновлення поточних виплат.

Разом із цим суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 були внесені зміни до деяких постанов Кабінету Міністрів України, в тому числі:

1. У постанові Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пункт 1 викладено в новій редакції, відповідно до якої виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до п. 3 цієї постанови тристороннім договором; починаючи з 1 липня 2016 року виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України;

2. У Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року № 734», викладено пункт 27 Порядку в наступній редакції: «Уповноважені банки за письмовими запитами органів Пенсійного фонду, органів праці та соціального захисту населення і Мінфіну зобов`язані подавати інформацію про зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів та про їх закриття. Обмін інформацією між Мінфіном та АТ Ощадбанк щодо здійснення пенсійних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється на підставі укладеного між Мінфіном та АТ Ощадбанк договору про взаємодію».

Також пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 14 березня 2016 року № 167 доручено Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» забезпечити до 1 липня 2016 року відкриття поточних рахунків та видачу платіжних карток за зверненням відповідно до абз. 2 п. 1 цієї постанови внутрішньо переміщених осіб, які не обслуговуються в публічному акціонерному товаристві Державний ощадний банк України, і не пізніше ніж з 1 серпня 2016 року розпочати за зверненням клієнтів за власний рахунок виготовлення та обмін існуючих платіжних карток на платіжні картки, які одночасно є пенсійним посвідченням, із зазначенням графічної та електронної інформації про власника та його електронного цифрового підпису.

Отже, починаючи з 1 липни 2016 року виплата фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Суд зауважує, що постанову Кабінету Міністрів України № 167 було оскаржено в судовому порядку в частині приписів «починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 травня 2017 року у справі № 826/11272/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

За наслідками касаційного перегляду (постанова від 25 вересня 2018 року) Верховний Суд залишив без змін зазначені рішення судів першої та апеляційної інстанції та зазначив, що у справі № 826/11272/16 зазначено, що Кабінет Міністрів України, приймаючи оспорюванні зміни до Постанови № 637, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки будь-яких обмежень прав громадян, зокрема, вільно переміщених осіб, пов`язаних із соціальними виплатами, не встановлено, також не вбачається також і не відповідність вказаної постанови вимогам Конституції України.

Проаналізувавши наведене вище суд дійшов висновку, що наявність у особи банківського рахунку, відкритого в AT Державний ощадний банк України, станом на час розгляду справи є обов`язковою умовою для здійснення виплати щомісячних страхових виплат цій особі з боку органів соціального захисту (в тому числі відділеннями Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Тобто, для реалізації права на отримання нарахованих страхових виплат, позивач має відкрити в AT Державний ощадний банк України та надати відповідні відомості до відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області за місцем проживання.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач звертався до органів (відділень) Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із документами, підтверджуючими відкриття ОСОБА_1 відповідного рахунку в AT Державний ощадний банк України.

Враховуючи встановлені судом обставини позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість зі страхових виплат за період з 1 квітня 2016 року та поновити поточну виплату щомісячних страхових сум - задоволенню не підлягають.

Як наслідок, не підлягає задоволенню клопотання позивача про допуск до негайного виконання рішення суду в частині присудження позивачу страхових виплат за один місяць.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про задоволення основних позовних вимог позивача, пов`язаних із припиненням виплати йому страхових виплат, а позовні вимоги, які за висновком суду не підлягають задоволенню, є похідними від основних, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати позивача зі сплати судового збору у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи буд. 5) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 23 березня 2016 року № 0534/74982/38 про зняття з 29 лютого 2016 року з обліку справи потерпілого ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 починаючи з 1 березня 2016 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи буд. 5) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) 00 грн.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивні частини проголошені в судовому засіданні в присутності представника відповідача.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 6 вересня 2021 року.

Суддя Н.П. Волгіна