Справа № 440/5547/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5547/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2021 року адвокат Лук`яненко Сергій Леонтійович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області) , в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення від 19.01.2021 №84, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788 "Про пенсійне забезпечення" з 03.06.2020.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин, які надають право позивачу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, порядок розгляду якої визначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.06.2021 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ в Полтавській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на правомірність відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 з огляду на обставини недосягнення ОСОБА_1 відповідного пенсійного віку, відсутністю пільгового стажу роботи, який підтверджується в установленому законодавством порядку та відсутністю в органу, що призначає пенсію, доказів обґрунтованості видачі уточнюючих довідок щодо характеру та умов праці позивача (акту перевірки) (а.с. 38-39).

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

03.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах.

09.06.2020 відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУПФ в Полтавській області було прийнято рішення №749 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку із недосягненням позивачем необхідного віку, передбаченого пп. 2 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, та відсутністю у органу, що призначає пенсію обгрунтованості видачі пільгових довідок (акту перевірки) (а.с. 56-58).

При цьому відповідач у рішенні зазначив, що пільговий стаж за Списком №2 становить 06 років 08 місяців 15 днів згідно з пільговою довідкою, виданою АТ "Полтавський завод медичного скла" та 06 років 05 місяців 12 днів згідно з пільговою довідкою, виданою ВАТ "Полтавський завод газорозрядних лами". Вказані довідки не взято до уваги, оскільки заявниця не досягла пенсійного віку згідно чинного законодавства. Відсутність відомостей про первинні документи, якими визначалася ритмічна чи не ритмічна робота на підприємстві унеможливлює підтвердження періодів роботи зазначених в довідках від 13.08.2012 та від 26.05.2020. У трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються ці періоди роботи. Таким чином трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу.

Не погодившись з таким рішенням позивач оскаржила його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №440/4882/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ в Полтавській області від 09.06.2020 №749. Зобов`язано ГУПФ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788, з урахуванням висновків суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №440/4882/20 відповідач повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 03.06.2020 щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Після проведеного відповідачем аналізу наданих документів встановлено, що довідкою АТ "Полтавський завод медичного скла" від 26.05.2020 №517 підтверджено період роботи за списком №2 з 16.07.2011 по 01.04.2018 тривалістю 6 років 8 місяців 16 днів (за даними СПОВ - 6 років 8 місяців 16 днів). Також для підтвердження періодів пільгової роботи заявницею надано довідку від 13.08.2012 №68/67, видану ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" за період роботи з 10.03.1988 по 22.08.1994, яка унеможливлює підтвердження пільгової роботи, оскільки відсутні первинні документи. Довідку видано в 2012 році.

Тривалість пільгового стажу роботи заявниці на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку за Списком №2, підтвердженого в установленому законодавством порядку, становить 6 років 8 місяців 16 днів згідно з довідкою АТ "Полтавський завод медичного скла" від 26.05.2020 №517. Загальний стаж роботи складає 28 років 2 місяці 7 днів.

З урахуванням цих висновків відділом призначення пенсій (Шевченківський район) Управління пенсійного забезпечення ГУПФ в Полтавській області 19.01.2021 було прийнято рішення №84, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи та недосягненням пенсійного віку згідно чинного законодавства. Зобов`язань щодо призначення пенсії гр. ОСОБА_1 рішення суду не містить.

Позивачка вважаючи рішення відповідача таким, що порушує її конституційне право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, звернулася до суду з даним позовом.

Спірними в межах даної справи є питання не/правомірності висновку відповідача про прийнятність доказів, наданих ОСОБА_1 на підтвердження факту роботи за Списком № 2 у період з 10.03.1988 по 22.08.1994 за професією (посадою) монтажника - вакуумника з монтажу ніжок для люмінесцентних ламп на ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", та питання не/досягнення позивачем пенсійного віку згідно чинного законодавства на момент звернення із заявою від 03.06.2020 про призначення пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому існують і виключення з даного загального правила.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції Закону від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року набували право на пенсію з досягненням віку 54 роки.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно з п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувалися пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалося, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми Закону почали застосовуватися з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватися одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…".

Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Таким чином, правила означених законів містять розбіжність відносно вікового цензу, який складає 50 років за пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Так, у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З огляду на викладене суд стверджує, що перевагу у спірних правовідносинах слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливим для позивача, а саме - така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з принципу правої визначеності, як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Відтак, правило визначення вікового цензу для призначення пільгової пенсії у спірних правовідносинах слід читати наступним чином: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Переходячи до аналізу фактичних обставин, які стосуються пільгового стажу позивача, суд звертає увагу на наступне.

Як зазначено у тексті спірного рішення відповідача, аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 06 років 8 місяців 16 днів згідно з пільговою довідкою, виданою АТ "Полтавський завод медичного скла", якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Загальний страховий стаж роботи становить 28 років 2 місяці 7 днів.

У зв`язку з цим суд зазначає, що на момент звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, тобто на 03.06.2020, позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнився 51 рік 6 місяців. При цьому загальний страховий стаж, як зазначено вище, становить 28 років 2 місяці 7 днів, що є однією з достатніх умов для призначення такої пенсії.

З приводу аргументів відповідача щодо відсутності необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, відсутністю в органу, що призначає пенсію первинних документів, суд зазначає таке.

В пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 10.03.1988, а також згідно з довідкою ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" №68/67 від 13.08.2012, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 11-13, 16), ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Полтавському заводі газорозрядних ламп і за період з 10.03.1988 (нак.143 від 01.03.1988) до 22.08.1994 (нак.678 від 23.08.1994) виконувала роботи по монтажу ніжки для люмінесцентних ламп в складальному цеху №1, за професією монтажник - вакуумник у виробництві електронної техніки та радіоапаратури, робітник зайнятий на машинах і печах з газовими пальниками, що передбачено списком №2 розділ 16 пункту "а" позиція 2170100а - 1753а, код КП - 7242.2. Підстава: Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, атестація робочих місць нак.351 від 12.11.1993. За період з 10.03.1998 до 22.08.1994 пільговий стаж 6 років 5 місяців 12 днів. Підстава для видачі: накази, платіжні відомості, картка Т-2. Додаткові відомості: Завод працював ритмічно до 31.12.1994. Згідно з наказом №37-АТ від 23.11.1995 Полтавський завод газорозрядних ламп перетворений на ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп".

Тож дослідженими судом записами у трудовій книжці та вказаною довідкою підтверджується характер роботи позивача у спірний період на виробництві за Списком № 2, що є умовою включення цього періоду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення від 19.01.2021 №84 прийнято відповідачем без належної оцінки обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення суд визнає протиправним та скасовує у зв`язку з цим.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд виходить з наступних міркувань.

У справі, що переглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а.

Враховуючи викладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2020 про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про те, що позивач на момент звернення із заявою від 03.06.2020 досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, а також про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду її роботи з 10.03.1988 до 22.08.1994 за професією (посадою) монтажника - вакуумника у виробництві електронної техніки та радіоапаратури на Полтавському заводі газорозрядних ламп.

Тож позов належить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що при поданні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн, і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, сума судових витрат, яка підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, складає 100% сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 19.01.2021 №84 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно з підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 03.06.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про те, що позивач на момент звернення із заявою від 03.06.2020 досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, а також про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду її роботи з 10.03.1988 до 22.08.1994 за професією (посадою) монтажника - вакуумника у виробництві електронної техніки та радіоапаратури на Полтавському заводі газорозрядних ламп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун