Справа № 200/8014/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2021 р. Справа№200/8014/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до якого просить суд:

визнати противоправними дії Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, які виразились у незастосуванні до неї при розрахунку пенсії у зв`язку із втратою годувальника показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки, при призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника та відмові в перерахунку пенсії по втраті годувальника з 27.09.2020 (з наступного дня після смерті годувальника);

зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (тобто 2017- 2019 роки), з 27.09.2020 (з наступного дня після смерті годувальника).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 20.06.2002 вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Водночас, 24.11.2020 позивачці була призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

На переконання ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що її чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач мав призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію, починаючи саме з 27.09.2020. Але в порушення норм чинного законодавства пенсійний орган стверджує, що позивачка набувала право на пенсію по втраті годувальника з дня подання заяви, тобто з 24.11.2020.

Крім того, позивачка зазначає, що відповідач при призначені їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, занизив розмір пенсії, а саме при розрахунку пенсії не застосував показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2017-2019 роки, адже пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається за вимогами Закону України «Про пенсійне забезпечення», а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач надав відзив на адміністративний позов. Так, в обґрунтування незгоди, представник пенсійного органу зазначає, що 24.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника. Отже, саме з цього часу позивачку було переведено на пенсію по втраті годувальника.

Крім того, відповідач звертає увагу, що нормами чинного законодавства передбачена можливість застосування нового показника заробітної плати при переході на інший вид пенсії лише для осіб, які отримували пенсію по інвалідності. Отже в управління відсутні підстави для застосування при розрахунку пенсії позивачки показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017-2019 роки.

З огляду на вищевикладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 05.07.2021 суд задовольнив клопотання представниці позивачки про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду із даною позовною заявою. Визнав поважними причини пропуску позивачкою строку звернення до адміністративного суду із даним адміністративним позовом та поновив пропущений строк звернення до суду. Прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі № 200/8014/21. Розгляд адміністративної справи № 200/8014/21 визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

19 липня 2021 року суд виніс ухвалу, відповідно до якої задовольнив клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну відповідача у справі № 200/8014/21. Замінив первинного відповідача у справі № 200/8014/21 - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою від 06.09.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про проведення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивачка - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями паспорта серії НОМЕР_2 (а.с.5-7).

Судом встановлено та не заперечується сторонами у даній справі, що з 2002 року позивачка отримувала пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

24.11.2020 ОСОБА_1 звернулась до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2 (чоловіка позивачки), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 22-23).

Позивачці була призначена пенсія із розрахунку 50 % від пенсії годувальника, а саме ОСОБА_2 , про що свідчить розрахунок пенсійного органу від 23.02.2021. При цьому, при розрахунку пенсії годувальника були взяті показники середньої заробітної плати за три попередні роки 2017 (а саме, за 2014-2016 роки) (а.с.9-14).

На неодноразові звернення позивачки до органів Пенсійного фонду, відповідач листом від 22.12.2020 № 1406-2591/Г-02/8-0580/20 повідомив, що пенсія ОСОБА_1 призначена саме з дати звернення з усіма необхідними документами, тобто з 24.11.2020 (а.с.15-20).

Вважаючи, що при розрахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника були порушення права ОСОБА_1 , остання звернулась до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 36 Закон № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв`язку з втратою годувальника на всіх членів сім`ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_1 враховуючи той факт, що, по-перше, їй призначена пенсія виходячи із розміру пенсії їй померлого чоловіка, а, по-друге, в даному випадку був здійснений перехід з пенсії в рамках Закону № 1058-IV, а тому показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Вказаний висновок узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 17 серпня 2021 року по справі № 338/1460/16-а.

Щодо дати, з якої мала бути призначена пенсія по втраті годувальника, суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

В даному випадку не застосовуються приписи Закону № 1058-ІV відносно того, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника, адже позивачка отримувала власну пенсію за віком та у даній справі відбулось не призначення пенсії, а перехід з одного виду на інший.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог суд відмовляє, судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 118, 139, 159-165, 199, 244-247, 255, 257-263, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено 06.09.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб