Справа № 523/4416/21
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 523/4416/21
Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді доповідачаКравця О.О.
судді Зуєвої Л.Є.
судді за участю секретаряКоваля М.П. Юрчак М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року по справі №523/4416/21, прийнятого у відкритому судовому засіданні у складі судді Аліної С.С. за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Одеській області Палеєвої Тетяни Борисівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

11 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Одеській області Палеєвої Тетяни Борисівни, в якому просив скасувати постанову т.в.о. інспектора відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Палеєвої Т.Б., серія ДПО № 612671 від 26.02.2021, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року позов був задоволений.

II.КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ, УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 11 травня 2021 року Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просило його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що по-перше: пункт 9.2.6) ПДР за порушення якого ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності, відноситься до розділу 8 ПДР. В свою чергу, пункт 3.1 ПДР не передбачає, що водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділу 8, а тому ОСОБА_1 був зобов`язаний подати сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку перед поворотом ,навіть при умові виконання невідкладного службового завдання.

По-друге: з відеозапису правопорушення наданому до суду першої інстанції вбачається, як автомобіль «Тойота Пріус» з номерним знаком НОМЕР_1 на синьому фоні під керуванням ОСОБА_1 рухається в м. Одеса, пл. Привокзальна, 1, без ввімкнених проблискового маячка синього або червоного кольору.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 виконував невідкладне службове завдання, а судом першої інстанції в тексті оскаржуваного рішення не наведено доказів на підставі, яких він дійшов такого висновку.

Апелянт також вказує на те, що 25.02.2021 за вх.№ Т-766 надійшло клопотання від адвоката Ткачука А.Ю., що діє в інтересах гр. ОСОБА_1 на підставі ст.271 КУпАП, про відкладення розгляду справи. По суті клопотання: гр. ОСОБА_1 не має змоги прибути 26.02.2021 на розгляд справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із перебуванням на лікарняному з 25.01.2021 року, який відкрито у секторі медичного забезпечення ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, пров. Каркашадзе, 3.

26.02.2021 року за вих.№4372/41/13/03/03-21 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області», що знаходиться за адресою м. Одеса, пров. Каркашадзе,3, направлено запит щодо надання інформації про перебування гр. ОСОБА_1 на лікарняному станом на 26.01.2021. (Копія запиту до Держаної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» за вих.№4372/41/13/03/03-21 від 26.02.2021 року додається)

Згідно інформації отриманої від Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» за вх.№ 2973/41/13/03/03-21, станом на 26.02.2021 року гр. ОСОБА_1 на лікарняному не перебуває. (Копія листа Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» за вх.№ 2973/41/13/03/03-21 від 26.02.2021 року додається)

Твердження позивача, що він перебував на лікарняному в Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» (м. Одеса, пров. Каркашадзе, 3) в день розгляду адміністративної справи, необґрунтоване та не підтверджене будь-якими доказами.

Лікарняний лист, який надає позивач, виданий Центром первинної медико-санітарної допомоги №14 Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Торгова, 29/31) від 26.02.2021 року.

Таким чином, на думку апелянта, інспектор Пелеєва Т.Б. керуючись п. 5 ст.278 КУпАП клопотання адвоката Ткачука А.Ю. про відкладення розгляду справи залишила без задоволення вважаючи його необґрунтованим та таким, що призводить до безпідставного затягування розгляду справи.

Крім того, апелянт вказує на те, що посилання позивача на окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не спростовує здійсненого ним адміністративного правопорушення.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 23.01.2021 року з обслуговування Приморського району м. Одеси на службовому автомобілі «Тойота Пріус» з номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні несли службу співробітники екіпажу «Океан - 307» інспектори роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_2 (старший екіпажу) та ОСОБА_1 .

02.02.2021 року до старшого інспектора з особливих доручень відділу адміністративної практики УПП в Одеській області ДПП майора поліції ОСОБА_3 надійшов рапорт т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції Смагулової Наталії, в якому остання повідомляє, що до неї на виконання потрапило звернення ОСОБА_4 (а/с 48).

З матеріалів справи вбачається про те, що ОСОБА_4 складено скаргу на ім`я начальника УПП в Одеській області з якої встановлено про те, що ним зафіксовано те, що 23.01.2021 року о 15 год. 44 хв. співробітники УПП в Одеській області ДПП, які рухались на службовому автомобілі «Тойота Пріус» з номерним знаком НОМЕР_3 , за адресою м. Одеса, пл. Привокзальна, 1 здійснили порушення Правил дорожнього руху, а саме здійснили проїзд на забороняючий сигнал світлофора без службової необхідності на без увімкнених світлових приладів на що надав відеозапис з відеовеєстратора власного автомобіля, на якому зафіксовано факт вчиненого порушення екіпажем вищенаведеного патрульного автомобіля (а/с 45).

У наданому рапорті інспектор Смагулова Н. просить направити копії матеріалів звернення ОСОБА_4 до відділу адміністративної практики УПП в Одеській області ДПП для проведення повного, об`єктивного та всебічного розгляду даного звернення в частині притягнення до адміністративної відповідальності водія службового автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 на синьому фоні в разі підтвердження факту вчинення ним вказаного адміністративного правопорушення.

В матеріалах справи міститься пояснення інспектора роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з якого встановлено про те, що під час несення служби в складі екіпажу «Океан - 307» спільно з інспектором роти №3 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_2 вони дійсно рухались на автомобілі «Тойота Пріус» з номерним знаком НОМЕР_2 на синьому фоні, але за кермом перебував саме позивач ОСОБА_1 (а/с 46).

18.02.2021 року старший інспектор з особливих доручень відділу адміністративної практики УПП в Одеській області ДПП майор поліції ОСОБА_5 скерував рапорт від до відділу адміністративної практики УПП в Одеській області ДПП для організації розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п.п. 9.2.б) Правил дорожнього руху (а/с 49-50).

19.02.2021р. до т.в.о. інспектора ВАП УПП в Одеській обл. ДПП лейтенанта поліції Пелеєвої Т.Б. на виконання надійшов рапорт старшого інспектора з особливих доручень ВАП УПП в Одеській обл. ДПП майора поліції Олександра Сидоренко, щодо організації розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху з метою реагування на порушення п.9.2.б ПДР України водієм службового автомобіля патрульної поліції (а/с 51-53).

23.02.2021 року о 09год. 30хв., за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5 каб. 406 гр. ОСОБА_1 наручно вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції 26.02.2021 року для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення (а/с 54).

25.02.2021 року о 13 год. 00 хв., адвокатом Ткачуком А.Ю., було направлено на електронну адресу Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 , перебуває на лікарняному (а/с 17, 22).

Також, 25.02.2021р. о 13 год. 04 хв., адвокатом Ткачуком А.Ю., було направлено на електронну адресу Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП клопотання про ознайомлення з матеріалами справи для надання якісної правової допомоги ОСОБА_1 (а/с 20).

26.02.2021р. інспектором Пелеєвою Т.Б. було розглянуто справу та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

З постанови серії ДПО № 612671 від 26.02.2021р., вбачається про те, що 23.01.2021р. позивач ОСОБА_1 рухаючись в м. Одесі по вул.. Пантелеймонівська, 19/ пл. Привокзальна, 1, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно напрямку під час зміни руху, повертаючи ліворуч з пров. Привокзального унапрямку бульвар Італійський, чи скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с.10).

V. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ:

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідальність настає за порушення водіями транспортних засобів правил перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП ,органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 Кодексу.

Частиною 2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 4 та 5 названої статті Кодексу встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 268 КУАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 277 КУпАП ,справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 422, частиною першою статті 44, статтями 441, 1061, 1062, 162, 17210 - 17220, 173, 1731, 1732, 178,185, частиною першою статті 1853, статтями 1857, 18510, 18822, 203 - 2061, розглядаються протягом доби, статтями 146, 160, 1851, 2127 - 21220 - у триденний строк, статтями 461, 51, 1669, 176 і 18834 - у п`ятиденний строк, статтями 101 - 103 цього Кодексу - у семиденний строк.

Законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення мають враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Згідно ст.393 КУпАП , орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно ст.383 КУпАП , Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про Національну поліцію поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пп. б п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п. 10 Інструкції № 1395, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

У разі якщо транспортний засіб зареєстровано за межами території України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), притягається особа, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1-279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13 (далі - Інструкція №13).

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011 року).

Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

(1) Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Апеляційний суд зазначає, що суд 1-ї інстанції задовольняючи позов виходив з того, що позивач ОСОБА_1 керував службовим автомобем «Тойота Пріус» з номерним знаком НОМЕР_1 на синьому фоні, та рухався в м. Одеса, пл. Привокзальна, 1, виконуючи невідкладне службове завдання, тому згідно п. 3.1. ПДР України, водієм не було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 3.1 ПДР України, водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог розділів 8 (крім сигналів регулювальника), 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 26, 27 та пункту 28.1 цих Правил за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху. За відсутності необхідності додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху спеціальний звуковий сигнал може бути вимкнений.

Апеляційний суд вважає помилковим такий висновок суду 1-ї інстанції, оскільки за змістом вказаної норми водієві оперативного транспортного засобу дозволяється відступати від вимог ПДР при виконанні невідкладного службового завдання виключно за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору. Натомість, з наявного у матеріалах справи відеозапису встановлено, що на транспортному засобі позивача проблискові маячки були вимкнуті, тому посилання позивача на вказану норму ПДР, з якими помилково погодився суд першої інстанції, є необґрунтованими. Так само матеріали справи не містять доказів того, що позивач, керуючи транспортним засобом, виконував невідкладне службове завдання.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що у порушення вимог ч.3 ст. 283 КУпАП , якою встановлений імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у постанові серії ДПО № 612671 від 26.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.2 КУпАП України взагалі відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, яким зафіксований факт правопорушення, що свідчить про невідповідність постанови по справі про адміністративне правопорушення вимогам КУпАП та що у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують вину позивача, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного суду від 11 грудня 2019 року по справі №761/41786/16-а.

Відповідно до приписів ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини , на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість винесення постанови у справі про адміністративні правопорушення серії ДПО № 612671 від 26.02.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121ч.2 КУпАП України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем було порушено порядок розгляду питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки розглянуто справу у його відсутність, не зважаючи на подане клопотання про відкладення.

При цьому, апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо перебування позивачем на лікуванні в іншому медичному закладі ніж зазначений у клопотанні, оскільки дані обставини не спростовують самого факту знаходження позивача на лікарняному у період з 26.02.2021 по 10.03.2021 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

(2) Висновки апеляційного суду:

Суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність деяких висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи призвели до частково неправильного вирішення справи, та про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду 1-ої інстанції із виключенням з мотивувальної частини посилання ,що позивач діяв відповідно до вимог п. 3.1. ПДР України , як на підставу задоволення позову та викласти мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. 3, 6, 7, ,229,242, 271,272, 286,302,308, 309, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року змінити із виключенням з мотивувальної частини посилання ,що позивач діяв відповідно до вимог п. 3.1. ПДР України , як на підставу задоволення позову, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення складене та підписане 01.09.2021 року.

Головуючий суддя Кравець О.О.

Судді Коваль М.П.

Зуєва Л.Є.