Справа № 520/1899/16-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 р.м. ОдесаСправа № 520/1899/16-а

Категорія: 600050000 Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.
Час та місце ухвалення: 9:45, м. Одеса
Дата складання повного тексту: 30.04.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Сузанській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про захист порушених прав військовослужбовця та вжиття заходів щодо їх поновлення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати його суб`єктом відповідних правовідносин, що належить до категорії осіб, на яких поширюється дія п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб від 28 травня 2008 року №499 (далі - Постанова №499), та таким, до якого застосовується положення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей" на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням після звільнення з кадрової військової служби у запас, а саме після 01 січня 2007 року, ІІ групи інвалідності внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини;

- визнати 30 травня 2014 року датою подання ним документів до Міністерства оборони України для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травм і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини;

- визнати, що Департамент фінансів Міністерства оборони України не є суб`єктом відповідних правовідносин, та немає належних правових повноважень приймати рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги чи відмови у призначенні, а висновок з приводу звернення позивача не ґрунтується на правильному застосуванні норм права;

- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути надані Одеським обласним військовим комісаріатом документи, та видати Міністром оборони України відповідний наказ про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04 грудня 2013 року внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови №499;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 в 10-денний строк з дня постановлення судового рішення направити до Міністерства оборони України його документи від 30 травня 2014 року для вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 03 грудня 2013 року;

- протягом 30-ти днів після надходження до облвійськкомісаріату відповідного наказу Міністра оборони України разом з документами, відповідно до вимог Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" здійснити йому виплату такої допомоги.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за позивачем право на призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04 грудня 2013 року, внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Дана постанова є підставою для призначення позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04 грудня 2013 року, внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, у порядку та строки, передбачені законодавством.

В іншій частині вимог - відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без задоволення, постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення, постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року касаційні скарги Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишено без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2016 року, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року - без змін.

12 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить ухвалити у справі №520/1899/16-а додаткове рішення, яким визначити спосіб виконання судового рішення від 29 червня 2016 року.

Обґрунтовуючи заяву, позивач вказував, що постановою від 29 червня 2016 року у справі №520/1899/16-а Київський районний суд м. Одеси вирішив лише питання про право, проте не визначив способу виконання судового рішення.

ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що Міністерство оборони України, як суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі, при визначенні розміру одноразової грошової допомоги неправомірно було враховано розмір грошового забезпечення військовослужбовця за останньою посадою (771,81 грн.) на день звільнення 27 листопада 2002 року, при тому, що статусу інваліда II групи позивач набув саме 04 грудня 2013 року, а розмір грошового забезпечення за посадою на той час складав 4 334,07 грн. Посадовими особами Міністерства оборони України умисно та значно було занижено розмір одноразової грошової допомоги, гарантованої державою.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 надав клопотання про повернення заяви без розгляду, в якому представник посилається на те, що заява про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Оскільки ОСОБА_1 вказаний строк пропущено, то застосувавши аналогію положення закону ч.7 ст. 154 КАС України, заяву належить повернути заявник без розгляду.

Представник Міністерства оборони України в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 не визнав, просить в ухваленні додаткового рішення відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі №520/1899/16-а відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ухваливши рішення від 29 червня 2016 року Київський районний суд м. Одеси у задоволенні заявленої в адміністративному позові вимоги про зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, а ІНФОРМАЦІЯ_1 видати відповідний наказ та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду II групи внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби і захистом Батьківщини у розмірі визначеному ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" - безпідставно відмовив.

За таких обставин, суд першої інстанції не захистив існуючі законні права особи з інвалідністю 2 групи у визначеному законом порядку та ще й допустив неповноту судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги позивача.

Цією ситуацією при призначенні одноразової грошової допомоги негайно скористувалось Міністерство оборони України значно зменшивши її розмір (з 260 082 грн. до 23 154 грн.), посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб" в редакції від 11 серпня 2011 року.

Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції не погодився з доводами позивача щодо того, що рішенням суду вирішено лише питання про право, проте не визначено способу виконання судового рішення, оскільки в резолютивній частині прямо вказано, що дана постанова є підставою для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 04 грудня 2013 року, внаслідок травми і захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, у порядку та строки, передбачені законодавством.

Тобто порядком виконання рішення в даному випадку є призначення ОСОБА_1 зазначеної одноразової грошової допомоги саме на підставі вказаної постанови суду.

Враховуючи те, що рішенням суду вирішено усі позовні вимоги, вирішено питання судових витрат та визначено спосіб виконання судового рішення, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 243, 248, 252 КАС України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наполягає на тому, що суд першої інстанції помилково не визначив порядок виконання судового рішення, а саме не вказав у судовому рішенні про призначення одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи у розмірі визначеному ч.2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Колегія суддів зазначає, що Київський районний суд м. Одеси у постанові від 29 червня 2016 року надав оцінку позовним вимогам ОСОБА_1 в цій частині, та зазначив, що порядок прийняття відповідних документів для призначення спірної допомоги відновиться до дискреційних повноважень відповідачів, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Такий висновок суду першої інстанції підтвердився в порядку апеляційного та касаційного оскарження.

Отже, в розумінні вимог ст. 252 КАС України, відсутні підстави для ухвалення додаткового судового рішення, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не оскаржував рішення Київського районного суду м. Одеси.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, зміст заяви про ухвалення додаткового рішення та апеляційної скарги ОСОБА_2 зводиться до незгоди з порядком виплати одноразової грошової допомоги та її розміром, що може підставою для звернення до суду з окремим позовом.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328 КАС України, судова колегія,
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.
Суддя: Суддя: Лук`янчук О.В. Ступакова І.Г.