Справа № 640/16949/20
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Єгорової Н.М., суддів Федотова І.В., Чаку Є.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Приватного підприємства «Ратмир-Соло», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Раном», про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року заяву публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Міністерству юстиції України та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єктів нерухомості, зокрема:

- комплекс будівель і споруд, загальною площею 2542.2, що розташований у АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000);

- квартира 95 , загальною площею 149.4, кв.м., житлова площа 105.8 кв.м., що розташована у АДРЕСА_3 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000);

- будівля прирізного цеху, загальною площею 1532.3 кв.м., що розташована у АДРЕСА_4 , (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 000) до набрання законної сили рішенням в адміністративній справі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Перевіривши апеляційну скаргу, Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 серпня 2021 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що апелянтом пропущено встановлений ч. 1 ст. 295 КАС України процесуальний строк оскарження ухвали суду першої інстанції.

Як вбачається за матеріалів справи, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримано скаржником не пізніше 17 серпня 2021 року.

На виконання вимог даної ухвали ОСОБА_1 на адресу суду було направлено заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції. Подану заяву обґрунтовано тим, що у зв`язку із незалученням скаржника до участі у справі, останній не мав змоги ознайомитися з матеріалами справи та змістом оскаржуваної ухвали. Наголошує, що при вирішенні питання поновлення строку на апеляційне оскарження необхідно виходити із дати отримання судового рішення у паперовій формі.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як було встановлено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, оскаржувану ухвалу було постановлено 29 липня 2020 року. Проте апеляційну скаргу подано до відділення поштового зв`язку 27 липня 2021 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

При цьому, посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не був учасником справи, а із оскаржуваною ухвалою та заявою про забезпечення позову ознайомився тільки 12 липня 2021 року, як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, колегією суддів оцінюється критично з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Крім того, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року про забезпечення позову була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 06 серпня 2020 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/90752299), а тому апелянт мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Аналогічна правова позиція викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 211/1823/18.

У контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що 29 липня 2020 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява ПП «Ратмир-Соло» про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову. У тексті вказаної заяви, третя особа зазначає про те, що останній стало відомо з відкритих даних розміщених на сайті Судової влади України про подачу позивачем заяви про забезпечення позову у даній справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції наголошує, що вказана вище заява була підписана Директором ПП «Ратмир-Соло» Свічколапом Д.П., викладене свідчить про обізнаність позивача про розгляд судом першої інстанції поданої ПАТ «МТБ Банк» заяви про забезпечення позову.

Крім іншого, у силу приписів ч. 2 ст. 11 КАС України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, які подали апеляційну чи касаційну скаргу на відповідне рішення, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії судових рішень в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом враховується, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

У контексті наведеного судом враховується, що відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у пунктах 46, 47 рішення від 29 січня 2016 року у справі «Устименко проти України» зазначив, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатись перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Обмеження строку на апеляційне оскарження не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали суду. Інших доводів поважності причин пропуску строку апелянтом не зазначено.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків на апеляційне оскарження судового рішення - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб - Приватного підприємства «Ратмир-Соло», ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Раном», про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Н.М. Єгорова

Судді І.В. Федотов

Є.В. Чаку