Справа № 440/36/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/36/21
Полтавський окружний адміністративний суд у складі Канигіної Т.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

04.01.2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 (Міністерство оборони України) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій";
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Міністерство оборони України) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) від 02.10.2017 №264, 07.10.2017 ОСОБА_1 виплачена одноразова грошова допомога по звільненню без урахування додаткової щомісячної грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служб, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", у розмірі 113187,00 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/36/21; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 22/.
09.02.2021 до суду надано відзив. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що у розрахунок одноразової грошової допомоги (вихідної допомоги) не було включено щомісячну грошову винагороду у розмірі 60%. Відповідно до пункту 38.1 наказу МОУ від 11.06.2008 №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" вихідна допомога виплачується з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за кожний повний календарний рік, (крім винагород та морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася. Відповідно до пункту 1 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом МОУ №550 від 24.10.2016, визначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода є винагородою. Враховуючи вшцевикладене, за доводами відповідача, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається для розрахунку вихідної допомоги. Одноразову грошову допомогу при звільненні позивачу виплачено 07.10.2017 у розмірі 113980,70 грн. Крім того, Військова частина НОМЕР_1 фінансується виключно з Державного бюджету України, тому відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України є бюджетною неприбутковою установою, яка входить до складу Міністерства оборони України. На даний час країна фактично перебуває у стані війни, а тому видатки Міністерства оборони України спрямовані на виплату грошового забезпечення та задоволення першочергових витрат на посилення обороноздатності держави /а.с. 26-28/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 вирішено перейти до розгляду справи №440/36/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.04.2021 /а.с. 30/.
Протокольною ухвалою суду від 07.04.2021 підготовче засідання відкладено до 28.04.2021 з огляду на необхідність надання додаткових доказів у справі /а.с. 36/.
28.04.2021 підготовче засідання у справі не відбулося з огляду на перебування судді на лікарняному. Підготовче засідання відкладено на 09.06.2021 /а.с. 58/.
Протокольною ухвалою суду від 09.06.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30.06.2021 з огляду на необхідністю надання додаткових пояснень у справі /а.с. 61/.
Протокольною ухвалою суду від 30.06.2021 вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.07.2021 /а.с. 109/.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно з частиною дев`ятою Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно з протокольною ухвалою суду від 21.07.2021 вирішено перейти до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження /а.с. 113/.
З огляду на положення пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд адміністративної справи здійснено у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 02.10.2017 №264, підполковника ОСОБА_1 , заступника командира військової частини з тилу - начальника тилу, звільненого з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 02.08.2017 №257 у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я) частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" з урахуванням частини восьмої цієї ж статті, вважати, що справи та посаду здав з 02.10.2017 /а.с. 9/.
Відповідно до грошового атестату серії ЗУ №219736 позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у розмірі 113187,00 грн /а.с. 10/.
21.09.2020 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із запитом, у якому просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити недоотримані кошти з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги /а.с. 17/.
25.09.2020 №560 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача, що для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні (далі - вихідна допомога) були враховані основні та додаткові види грошового забезпечення (окрім ЩДГВ): основні види грошового забезпечення: оклад за військовим званням - 130,00 грн; посадовий оклад - 1116,00 грн; процентна надбавка за вислугу років 40% (вислуга років становить 29 років) - 498,40 грн; додаткові види: надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% - 872,20 грн; надбавка за таємність 15% - 167,40 грн; премія 450% - 5022,00 грн. У розрахунок одноразової грошової допомоги (вихідної допомоги) не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% у сумі 4683,60 грн (далі - ЩДГВ). Відповідно до пункту 38.1 наказу МОУ від 11.06.2008 №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" вихідна допомога виплачується з розрахунку 50% місячного грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення) за кожний повний календарний рік, (крім винагород га морського грошового забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою штатною посадою, що ним займалася. Одночасно повідомлено, що відповідно до пункту 1 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом МОУ №550 від 24.10.2016, визначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода є винагородою. Враховуючи вищевикладене, щомісячна додаткова грошова винагорода не включається для розрахунку вихідної допомоги /а.с. 18/.
Позивач не погодився з діями відповідача та звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 40 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Судом встановлено, що позивача звільнено з військової служби на підставі пункту "б" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я). На момент звільнення позивача його календарна вислуга років складає 29 років 02 місяці, отже, відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (яка діяла на час звільнення позивача) вирішені питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
Так, відповідно до пункту 2 пункту 1 зазначеної Постанови, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01.04.2013 - у розмірі, що не перевищує 20% місячного грошового забезпечення; з 01.09.2013 - у розмірі, що не перевищує 40% місячного грошового забезпечення; з 01.01.2014 - у розмірі, що не перевищує 60% місячного грошового забезпечення; з 01.04.2014 - у розмірі, що не перевищує 80% місячного грошового забезпечення; з 01.07.2014 - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
З відповіді Військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2020 №560 вбачається, що у розрахунок одноразової грошової допомоги (вихідної допомоги) позивача не було включено щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60% у сумі 4683,60 грн (далі - ЩДГВ) відповідно до пункту 38.1 наказу МОУ від 11.06.2008 №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" /а.с. 18/.
Отже, відповідачем додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому постановою Кабінетом Міністрів України від 22.09.2010 №889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено, розмір цієї допомоги обчислено, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за роботу з таємними документами, надбавки за виконання особливо важливих завдань та премії - без урахування положень частини другої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Підставою для виплати одноразової грошової допомоги без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по строковій службі) від 02.10.2017 №264, відповідно до якого позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення відповідно до вимог Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 /а.с. 9/.
Відповідач у відзиві на позов також посилається на Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністра оборони від 24.10.2016 №550, відповідно до пункту 1 якої ця Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці), які займають посади в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Водночас, суд не приймає до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, дійшов висновку, що при визначенні розміру одноразової грошової допомоги застосуванню підлягає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а не підзаконні акти, зокрема вищевказані інструкції, затверджені наказами Міністра оборони України, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Частиною четвертою статті 9 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення, законом не віднесено до його повноважень.
Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 20.10.2015 у справі №21-2942а15, у справі №559/3342/14-а, також Верховного Суду у поставові від 16.05.2019 у справі №826/11679/17.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".
Щодо позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні, суд зазначає наступне.
З грошового атестату серії ЗУ №219736 вбачається, що до складу грошового забезпечення позивача за жовтень 2017 року включено щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі 60% (302,17 грн) /а.с. 10/.
З огляду на вищевикладене, підстави для включення вищезазначеної винагороди в розмірі 60% в жовтневе місячне грошове забезпечення позивача за 2017 рік відсутні, оскільки зазначена винагорода включена до грошового забезпечення позивача за жовтень 2017 року.
Отже, враховуючи встановлену судом протиправність відповідних дій Військової частини НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності своїх дій.
Враховуючи зазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій".
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статтею 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% грошового забезпечення на день звільнення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна