Справа № 420/9263/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9263/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України про визнання протиправними рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Одеській області), Пенсійного фонду України (далі - відповідач-2, ПФУ) про:

- визнання протиправним рішення відповідача-1 №70 в частині проведення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та відмови перерахувати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 88%;

- зобов`язання відповідача-1 здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26 лютого 2020 року №5-513/20/4, з урахуванням фактично виплачених сум починаючи з 19.02.2020 року;

- зобов`язання відповідача-2 здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26 лютого 2020 року № 5- 513/20/4, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є суддею у відставці з 03.11.2018 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди. Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 39 років 10 місяців і 20 днів. На виконання Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20 ГУ ПФУ в Одеській області зроблено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте під час перерахунку зменшено розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% до 50% суддівської винагороди працюючого судді, відповідно до Рішення №70 від 23.11.2020 року. Вважаючи вказане рішення незаконним і безпідставним ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до начальника ГУ ПФУ в Одеській області, в якій просив скасувати рішення, однак 24.04.2021 року отримав відповідь, що Рішення про перерахунок пенсії №70 від 23.11.2020 року прийнято відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Позивач зазначає, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання змінною величиною є лише розмір утримання складових суддівської винагороди, натомість відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання обчислюється відповідно до наявної вислуги років. Оскільки суддя після виходу у відставку не може бути позбавлений гарантій незалежності судді, зокрема належного матеріального забезпечення судді у відставці (щомісячного довічного грошового утримання), та грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, та враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020, п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник ГУ ПФУ в Одеській області надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що позивач з 05.11.2018 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що призначене відповідно до п.25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (зі змінами) від 02.06.2016 року №1402 у розмірі 90% від суми середньомісячного заробітку та його стаж на посаді судді становить 14 років 9 місяців 6 днів. Положення п.25 Розділу XII Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнано такими що не відповідають Конституції України та 26.02.2020 року позивач звернувся до Головного управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки від 26.02.2020 року №5-513/20/4, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області. Рішенням Головного управління №6 від 28.02.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, однак вказане рішення скасовано рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20. На виконання рішення суду Головним управлінням 23.11.2020 року здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі наданої довідки з 19.02.2020 року. Пунктом 3 ст.142 Закону України №1402 визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді . За кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді. Стаття 137 Закону №1402 передбачає, робота на яких посадах зараховується до стажу роботи на посаді судді. Згідно матеріалів пенсійної справи стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить лише 14 років 9 місяців 6 днів (розрахунок від 02.11.2018 року №01-45/172/2018) (без урахування навчання та роботи на посадах прокурора, помічника прокурора та слідчого), відтак перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу здійснено у розмірі 50% від суддівської винагороди згідно довідки та з 19.02.2020 року становить 56754,00 грн.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також вказаною ухвалою зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області в строк для надання пояснень надати до суду належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 .

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, суд вказує на те, що суддя Іванов Е.А. з 06.08.2021 року перебував у щорічній черговій відпустці, у зв`язку з чим справу розглянуто в перший день після виходу.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявності підстав для його задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України №32/2004 від 12.01.2004 року призначено на посаду судді Іллічівського міського суду Одеської області строком на 5 років (а.с.16), Постановою Верховної Ради України №1681-VІ від 22.10.2009 року обрано на посаду судді Іллічівського міського суду Одеської області безстроково (а.с.17).

Рішенням Вищої ради правосуддя України №3045/0/15-18 від 02.10.2018 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Іллічівського міського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с.18), та Наказом Іллічівського міського суду Одеської області №32-ос від 17.10.2018 року позивача відраховано зі штату Іллічівського міського суду Одеської області (а.с.29-30).

Позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітку.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в подальшому, позивачу здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді, в тому числі у зв`язку зі зміною правового регулювання розміру посадового окладу судді, та відповідно до довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданої ТУ ДСА України в Одеській області Вих.№5-3415/19 від 26.12.2019 року, станом на 02.01.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 56754,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 31530,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 25224,00 грн.

26.02.2020 року ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 50448,00 грн. (а.с.19).

26.02.2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, однак 28.02.2020 року ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №6 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області задоволено частково, визнано противоправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №6 від 28.02.2020 про відмову у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 року (а.с.36-42).

Як вбачається з Рішення №70 від 23.11.2020 року про перерахунок пенсії ГУ ПФУ в Одеській області на виконання вказаного рішення Одеського окружного адміністративного суду здійснило позивачу перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, визначивши загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 50% (а.с.21). Так, основний розмір пенсії ОСОБА_1 від середнього заробітку склав 56754,00 грн.

09.02.2021 року позивач направив до ГУ ПФУ в Одеській області звернення щодо здійсненого перерахунку та виплати щомісячного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 90% та невиконання вимог рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року у справі №420/6647/20 (а.с.22-26).

24.04.2021 року позивач отримав лист від ГУ ПФУ в Одеські області, у якому вказано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6647/20 з 19.02.2020 року проведено перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 26.02.2020 року №5-513/20/4 при страховому стажі 44 років 4 місяців (в т.ч. суддівський стаж 14 років, що становить 50% суддівської винагороди), та новий розмір становить 56754,00 грн. (113508,00 грн. Ч 50%), також вказано, що щомісячне грошове утримання судді у відставці має розраховуватися виходячи з відсоткових розмірів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді згідно вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, та наведено відповідні положення вказаного закону, а тому розрахунок стажу позивача на посаді судді відповідає вимогам чинного законодавства (а.с.27-28). Вказаний розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці (56754,00 грн.) нараховано на грудень 2020 року, сума доплати за період з 19.02.2020 року по 30.11.2020 року становить 53231,34 грн. та включена до реєстру судових рішень.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

02.06.2016 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» №1401-VIII та новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII (далі Закон від 02.06.2016 або Закон №1402-VIII), які набрали чинності 30.09.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в редакції від 07.07.2010 року, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Частиною 1 ст.142 Закону №1402-VIII, визначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII).

Згідно з ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (ч.2 ст.135 Закону №1402-VIII).

Частина 3 цієї ж статті встановлює базові розміри посадового окладу суддів судів різних інстанцій, розрахунковою величиною яких є прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, зокрема для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII).

Аналіз норм діючого законодавства України, що регулює питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці дозволяє суду дійти висновку про те, що правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував, що щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування. Неможливо звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, і відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Однією з гарантій незалежності суддів є їх належне матеріальне та соціальне забезпечення, зокрема надання суддям за рахунок держави суддівської винагороди, а суддям у відставці - щомісячного довічного грошового утримання або пенсії за вибором. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (рішення від 24.06.1999 року №6-рп/99, від 20.03.2002 року №5-рп/2002; від 01.12.2004 року №19-рп/2004; від 11.10.2005 року №8-рп/2005; від 18.06.2007 року №4-рп/2007; від 22.05.2008 року №10-рп/2008; рішення №3-рп/2013 від 03.06.2013 року, від 08.06.2016 року №4-рп/2016; від 27.02.2018 року № 1-р/2018).

Таким чином, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Водночас, у Розділі XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачено певні особливості визначення розміру суддівського винагороди та, відповідно, розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

А саме п.24 передбачає, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у п.23 цього розділу, становить: 4) з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Крім того, п.25 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Так, ч.3. ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (Закон втратив чинність, крім положень, зазначених у п.п.7, 23, 25, 36 розділу XII Закону №1402-VIII від 02.06.2016, на підставі Закону №1402-VIII) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат" (ч.3 ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року з урахуванням Рішення КСУ №11-р/2018 від 04.12.2018 року).

Фактично розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Як встановлено судом, позивач є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Разом з тим, суд враховує, що Рішенням КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

При цьому КСУ вказав, що запровадження згідно із положеннями п.25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч.1 ст.126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Частиною 2 ст.152 Конституції України закріплено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Пунктом 3 резолютивної частини вказаного рішення визначено, що положення Закону №1402-VIII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (опубліковано в Офіційному віснику України від 24.03.2020 - 2020 р., № 23, стор.306, стаття 901).

Отже, з дня ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

У зв`язку з цим, ТУ ДСА України в Одеській області видало позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (80%) 50448,00 грн.

Суд зазначає, що набрання чинності рішенням КСУ, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Отже, саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення КСУ рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

При цьому, на переконання суду, зміна розміру посадового окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч.5 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Так, Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 20.03.2017 №5-1) затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі Порядок).

Згідно з п.1 розділу 1 Порядку, заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа). Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання (п.1 розділу 2 Порядку).

До заяви про перерахунок щомісячного довічного утримання додається довідка про суддівську винагороду працюючого судді за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди (п.2 розділу 3 Порядку).

Пункт 3 розділу 2 Порядку визначає, що звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Даний пункт відповідає положенню ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII. Відповідно до якої визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного утримання або відмову в його призначенні відповідно до п.5 розділу І цього Порядку (п.3 розділу 4 Порядку.

Перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок (п.4 розділу 2 Порядку).

Таким чином, з аналізу вищевикладених норм, можна дійти висновку, що у випадку зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зокрема посадового окладу, за заявою судді у відставці, до якої додається довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, органами Пенсійного фонду України здійснюється відповідний перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 26.02.2020 року звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, у зв`язку зі зміною окладу та видачою йому нової довідки. До вказаної заяви додано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видану ТУ ДСА України в Одеській області №5-513/20/4 від 26.02.2020 року.

Право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у ОСОБА_1 виникло з моменту визнання неконституційними положення п.25 розділу ХІІ Закону №1402-VIII, а саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, оскільки саме з 19.02.2020 року втратили чинність обмеження, встановлені п.25 розділу XII Закону №1402-VIII, згідно з якими право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

Аналогічний висновок викладений у Рішенні Верховного суду у зразковій справі №620/1116/20 від 16.06.2020 року.

І такий перерахунок було здійснено відповідачем 23.11.2020 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі №420/6647/20, що підтверджується Рішенням №70 від 23.11.2021 року про перерахунок пенсії, наявним в матеріалах справи. При здійсненні перерахунку ГУ ПФУ в Одеській області визначило загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 50%. Таким чином суд доходить до висновку, що відповідачем враховано лише стаж роботи позивача виключно на посаді судді, що становить 14 років.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

При цьому суд зауважує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Суд погоджується з доводами відповідача в частині, що існує відмінність визначення розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці відповідно до положень Закону №2453-VI та Закону №1402-VIII, оскільки неможливо використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання, однак суд звертає увагу, що позивач не просить здійснити йому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону №2453-VI в розмірі 90%.

Абзацом 4 п.34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Так, згідно із ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24.02.1994 року №4015-XII, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посадах слідчого.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові ВП ВС від 14.06.2018 року по справі №9901/382/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі №607/8578/17, постанові Верховного Суду України у від 06.07.2016 року №П/800/426/14 та ін.

Як вбачається з Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виданого Іллічівським міським судом Одеської області №01-45/172/018 від 02.11.2018 року (а.с.33), та підтверджується копією трудової книжки, стаж роботи позивача на посаді судді складає 39 років, що включає в себе як роботу безпосередньо на посаді судді в Іллічівському міському суді Одеської області, так і роботу на посадах помічника прокурора, слідчого, прокурора Великомихайлівського району Одеської області, прокурора м. Іллічівська Одеської області, та половину строку навчання на юридичному факультеті денної форми навчання Одеського державного університету ім. І.І.Мечникова.

Проте відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправно враховано лише стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді, без врахування стажу, який відповідно до абз.4 п.34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII також має враховуватися при визначення стажу роботи на посаді судді.

Отже, стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 39 років, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , повинен становити 88% (50% за 20 років + 38% за 19 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч.1, 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст.9 Конституції України, ст.17, ч.5 ст.19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Цneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи вищевикладене та те, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, суд доходить до висновку, що позовна вимога про визнання протиправним рішення ГУ ПФУ в Одеській області №70 в частині проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді підлягає задоволенню, відтак наявні підстави для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом з цим суд звертає увагу, що відповідно до п.12 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (далі Положення №28-2), головне управління є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс та кошторис видатків, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з п.п.5 п.4 Положення №28-2, головні управління здійснюють призначення (перерахунок) та виплату пенсій.

Таким чином, з викладених норм вбачається, що функції з призначення (перерахунку) та виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України.

Однак, Кабінетом Міністрів України 16 грудня 2020 року було прийнято постанову №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі Постанова №1279).

Постановою №1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено «Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку» та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. №1596, від 23 липня 2014 р. №280 та від 11 травня 2017 р. №312 відповідні зміни.

Суд зазначає, що відповідно до п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280 (в редакції Постанови №1279) Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань… забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій…

Відповідно до п.12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30.08.1999 року №1596 (далі - Порядок №1596, в редакції Постанови №1279), органи Пенсійного фонду (головні управління Пенсійного фонду України в областях, м. Києві) на підставі заяв, передбачених п. 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки згідно з додатком 3 у трьох примірниках.

Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду.

Відповідно до п.13 Порядку №1596 під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України.

Згідно із п.14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України проводить протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам кошти, необхідні для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Викладене свідчить про покладення на Пенсійний фонд України завдання щодо забезпечення своєчасного та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Отже, вчинити певні дії в інтересах позивача, зокрема щодо здійснення фінансування виплати пенсії, наразі може Пенсійний фонд України.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що право має бути захищено у такий спосіб, що відповідає змісту права, зокрема в постанові від 01.10.2019 р. у справі №910/3907/18.

Поновлення прав Позивача буде ефективним виключно у разі вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій.

Отже, вчинити певні дії в інтересах Позивача, зокрема щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, наразі може Пенсійний фонд України.

З цього приводу Верховний Суд України визначив правомірним застосування адміністративного правонаступництва, яке полягає в повній або частковій передачі адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень іншому внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17). від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15).

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача (постанова Верховного Суду від 11.10.2019 р. у справі № 812/1408/16).

Отже, з викладеного вбачається, що з 01 квітня 2021 року повноваження щодо здійснення фінансування виплати нарахованої пенсії перейшли від головних управлінь до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі "Джорджевич проти Хорватії" (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі "Ван Остервійк проти Бельгії" (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що мета, з якою особа звертається до адміністративного суду це захист її прав, який може бути досягнений лише остаточним вирішення спору, який виник між особою та суб`єктом владних повноважень.

В даному випадку пенсіонер звернувся до суду з метою захисту його права на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у належному розмірі, тобто відновлення передбаченої законом гарантії на соціальне забезпечення.

У спорах щодо призначення/перерахунку належної особі пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) ціллю, з якою ініціюється судовий процес, є отримання соціальної виплати у розмірі, на який у особи виникло право у відповідності до норм чинного законодавства.

Лише декларування права у особи на соціальні виплати у відповідному розмірі не може вважатися вирішенням спору у справі та свідченням про відновлення порушеного права особи, за захистом якого вона звернулась.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що наявні підстави для зобов`язання ПФУ здійснити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 перерахованого на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, з урахуванням фактично виплачених сум.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до суду надано квитанції №24, №25 від 02.06.2021 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у загальному розмірі 1816,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на його користь суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1816,00 грн. з ГУ ПФУ в Одеській області

Керуючись ст.ст.9, 73, 77, 90, 139, 241-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Пенсійного фонду України задовольнити.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №70 в частині проведення ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, у розмірі 88% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Пенсійний фонд України забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 перерахованого на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-513/20/4 від 26.02.2020 року, виданої ТУ ДСА України в Одеській області, з урахуванням фактично виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 1816,00 грн. сплачені за квитанціями №24, №25 від 02.06.2021 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання, в порядку та строки, встановлені ст.ст.295, 297 та з урахуванням п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Відповідач Пенсійний фонд України (01601, м. Київ-14, вул. Бастіонна, 9, ).

Суддя Іванов Е.А.