Справа № 380/5997/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року

справа №380/5997/21

провадження № П/380/6079/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської міської ради, Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) 15.04.2021 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської міської ради (далі - Миколаївська сільська рада, відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення L.XXIV-сесії VІІ-го демократичного скликання Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 02.10.2020 №1777, яким було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 1.9986 га для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Миколаївську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 1,9986 га для ведення особистого селянського господарства з урахуванням висновків суду, та прийняти законне та обґрунтоване рішення, яким надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка повідомила, що 04.09.2020 звернулася до Миколаївської сільської ради із заявою, просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради; до клопотання надала графічні матеріали про місце розташування бажаної земельної ділянки з відповідними особистими документами (копія паспорта та картки фізичної особи платника податків). Миколаївська сільська рада прийняла рішення № 1777 від 02.10.2020, яким відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га на території Миколаївської сільської ради. В рішенні зазначено, що вказана заявницею на викопіюванні з публічної кадастрової карти України бажана земельна ділянка згідно нового генерального плану є «комерційного призначення». Позивачка не погоджується з цим рішенням, вважає це рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки таке рішення суперечить вимогам частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідач, Миколаївська сільська рада відзиву на позов не подала, доводів ОСОБА_1 не спростувала, про причини неподання відзиву суд не повідомила. На судові виклики суду Миколаївська сільська рада не реагує; відповідно до відомостей ЄДР станом на 12.07.2021 сільська рада не ліквідована.

17.06.2021 до суду надійшов відзив Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (а.с. 34-35). Зі змісту відзиву зрозуміло, що в результаті реформи органів місцевого самоврядування та укрупнення місцевих громад до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області приєднались Старосільська, Звенигородська та Миколаївська сільські ради. Відповідно до рішення Давидівської сільської ради №11-1/2020 від 27.11.2020 «Про врегулювання питання правонаступництва Давидівської сільської ради», Давидівську сільську раду Львівського району Львівської області визнано правонаступником всього майна, прав та обов`язків, зокрема, Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Цим же рішенням (пункт 2) визнано таким, що закінчилися повноваження сільських рад, території яких увійшли до території сформованої Давидівської сільської територіальної громади Львівського району Львівської області (а.с. 42).

У зв`язку із реорганізацією Миколаївської сільської ради та приєднанням до Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, ухвалою від 12.07.2021 (а.с. 54-56) суд залучив до участі у справі Давидівську сільську раду Львівського району Львівської області, котра відповідно до рішення Давидівсько сільської ради №11-1/2020 від 27.11.2020 (а.с.42) є правонаступником відповідача, у якості співвідповідача.

Учасники справи в судове засідання 18.08.2021 не прибули. Позивачка подала клопотання від 17.08.2021, просила розгляд справи проводити без її участі. Суд ухвалив розглянути справу без участі представників відповідачів за наявними матеріалами та постановити рішення суду в порядку письмового провадження.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є громадянкою України, що підтверджується її паспортом громадянина України (а.с. 9).

07.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської сільської ради із клопотанням від 04.09.2020 (а.с.37), просила надати їй дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки. З посиланням на статті 118, 121 Земельного кодексу України просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради. До цієї заяви додала графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, а також копії паспорта, довідки про присвоєння РНОКПП (а.с. 37-41).

Миколаївська сільська рада за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки прийняла рішення №1777 від 02.10.2020 (а.с. 36), яким відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради. Відмова обґрунтована тим, що вказана заявницею на викопіюванні з публічної кадастрової карти України бажана земельна ділянка згідно нового генерального плану є «комерційного призначення» (а.с. 36). Як підставу прийняття цього рішення зазначено статті 12,19,22,40,116,118,120,121,122 Земельного кодексу України.

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б) частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом а) частини третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни […] набувають права власності […] земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами […] здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в) частини третьої статті 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара із земель державної/комунальної власності.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для […] ведення особистого селянського господарства […] у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9 частини першої статті 33 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради є повноважною, якщо в її пленарному засіданні бере участь більше половини депутатів від загального складу ради (частина 12 статті 46).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або в користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

При вирішенні цього спору суд застосовує наведені вище нормативні положення та керується такими мотивами:

ОСОБА_1 є громадянкою України, має право на безоплатне набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Позивачка звернувся до органу місцевого самоврядування (відповідача) із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з додатками за переліком, що відповідає вимогам частини шостої статті 118 ЗК України.

Нормами статті 26 Закону №280/97-ВР віднесено вирішення питань регулювання земельних відносин до компетенції сесії сільської, селищної, міської ради шляхом прийняття відповідного рішення. Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Миколаївська сільська рада 02.10.2020 прийняла рішення №1777 «Про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ», відповідно до якого відмовила позивачці в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як підставу відмови зазначено, що бажана земельна ділянка «згідно нового генерального плану є комерційного призначення».

Оцінюючи оскаржене рішення Миколаївської сільської ради №1777 від 02.10.2020 на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує таке:

частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд констатує, що текст оскарженого рішення відповідача не містять обґрунтування, що могло б прояснити заявниці чи суду мотиви відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до положень Земельного кодексу України:

1) Стаття 18. Склад земель

1. До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. 2. Категорії земель України мають особливий правовий режим. 3. Україна за межами її території може мати на праві державної власності земельні ділянки, правовий режим яких визначається законодавством відповідної країни.

2) Стаття 19. Категорії земель

1. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

2. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

3. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.

Суд констатує, що Земельний кодекс України не оперує таким видом цільового призначення земель як «комерційне призначення». При цьому відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження наведеного в оскарженому рішенні твердження про належність бажаної до відведення земельної ділянки до «комерційного призначення». Отже, рішення Миколаївської сільської ради №1777 від 02.10.2020 є необґрунтованим.

При вирішенні цього спору суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). В рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), що набуло статусу остаточного 20.01.2012, ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» в контексті мотивації органами місцевого самоврядування своїх рішень. Цей принцип зокрема «…передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси...».

Оскаржене рішення не міститьчіткої вказівки на обставини, передбачені частиною сьомою статті 118 ЗК України. Суд також враховує, що на вимогу ухвали суду від 20.04.2021 відповідач не надав пояснень/доказів на підтвердження обґрунтованості оскарженого рішення щодо невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генерального плану населеного пункту (напр., викопіювання з генерального плану з нанесенням на нього місця розташування бажаної земельної ділянки та вказівкою затверджене місцевою радою цільове призначення та функціональне використання цієї території, що перешкоджає задоволенню заяви позивачки). Отже, відповідач в судовому процесі не довів, що його рішення є обґрунтованим.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Миколаївської сільської ради №1777 від 02.10.2020 є необґрунтованим, не відповідає критеріям розсудливості та добросовісності, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на висновок суду про протиправність оскарженого рішення Миколаївської сільської ради №1777 від 02.10.2020 суд повинен вирішити питання про обрання належного способу захисту порушеного інтересу заявниці. З огляду на положення статті 9 КАС України суд вправі вийти за межі позовних вимог. Суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом відновлення прав позивачки є зобов`язання Давидівської сільської ради, як правонаступником Миколаївської сільської ради, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.09.2020 з доданими до цієї заяви документами. При повторному розгляді звернення ОСОБА_1 відповідачеві слід прийняти обґрунтоване рішення, що буде відповідати критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень (частина друга статті 2 КАС України) та приписам статті 118 ЗК України, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Разом з тим, суд не зобов`язує Давидівську сільську раду прийняти рішення наперед визначеного змісту (про надання дозволу), оскільки на стадії розгляду заяви ОСОБА_1 по суті відповідач повинен перевірити надані нею документи на предмет наявності обставин, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України.

З огляду на наведені вище висновки суду позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що дійшов до висновку про задоволення позову, тому понесені позивачкою витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань Давидівської сільської ради.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення L.XXIV-сесії VІІ-го демократичного скликання Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 02.10.2020 №1777 «Про надання дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення ОСГ» в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати Давидівську сільську раду Львівського району Львівської області (81151, Львівська область, Пустомитівський район, село Давидів, вул. Незалежності, буд. 1А; ідентифікаційний код 04372313) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 04.09.2020 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області та прийняти рішення по суті звернення (з урахуванням висновків суду).

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області (81151, Львівська область, Пустомитівський район, село Давидів, вул. Незалежності, буд.1А; ідентифікаційний код 04372313) судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.