Справа № 300/744/21
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/744/21 пров. № А/857/12738/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Іщук Л. П.
Онишкевича Т. В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року (ухвалене в м. Івано-Франківськ за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи, судом під головуванням судді - Микитюк Р.В., дату складання повного тексту рішення - не зазначено) у справі № 300/744/21 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення штрафу №IФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 року, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ), 09.03.2021 звернулася до суду з позовною заявою до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (далі - відповідач, Управління Держпраці), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ІФ11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області №ІФ11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що в період інспекційного відвідування виявлено обставини щодо допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору, а зокрема працівниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Постановою Тлумацького районного суду від 20.01.2021року у справі №353/978/20 встановлено вину позивача у допуску вказаних працівників до роботи без оформлення трудового договору, однак провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказує, що за приведених обставин справи відповідачем правомірно винесено постанову про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ІФ11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 року. Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно застосував при вирішенні даної справи Порядок №295 від 26.04.2017 року, позаяк постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі № 826/8917/17 вказаний порядок визнано нечинним. Не погоджується відповідач із висновками суду з приводу того, що ОСОБА_4 під час інспекційного відвідування знаходилась на професійному навчанні та виконувала програму стажування, позаяк такі висновки не відповідають письмовим поясненням вказаної особи наданим відповідачу під час вказаного заходу. Відносно громадянки ОСОБА_3 суд зазначив, що вона працювала на підставі цивільно-правового договору, однак такі висновки суду не відповідають письмовим поясненням вказаної особи відповідно до яких вона працювала кухарем з вересня 2020 року, в той час як наданий наказ про стажування стосується періоду з 13.10.2020 року по 12.11.2020 року. Також відповідач вказав на відсутність підстав для стягнення з нього судового збору сплаченого позивачем за розгляд даної справи.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровані за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

Позивач повідомлений шляхом надіслання копій ухвал суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду засобами поштового зв`язку, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд виходив з того, що позивача було двічі притягнуто до відповідальності, а зокрема постановою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021 у справі № 353/978/20 за частиною третьою статті 41 Кодексу України про адміністративне правопорушення, яка скасована постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.03.2021 року та постановою відповідача № ІФ11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 100 000,00 грн за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова Управління Держпраці в Івано-Франківській області №ІФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 року є повторним притягненням позивача до одного виду відповідальності за те саме правопорушення, що суперечить статті 61 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року «Про інспекцію праці у сільському господарстві», ратифікованої Законом України від 08.09.2004 №1986-IV, ст. 259 Кодексу законів про працю України, підпункту 3 пункту 5, пункту 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 21.08.2019 №823 в редакції затвердженої Постановою КМУ від 08.07.2020 №617, наказу Міністерства соціальної політики від 18.08.2017 №1338, Положення про Управління Держпраці у Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, окремого доручення т. в. о. Голови Держпраці В. Сажієнка від 25.08.2020 №Д-330/1/3.1.20, видало наказ "Про проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 " від 13.10.2020 за №1094-Д (а. с. 33).

Відповідно до вказаного наказу відповідач видав направлення за №15-10/6561 від 13.10.2019 для проведення інспекційного відвідування позивача, з питань дотримання вимог законодавства про працю (а. с. 34).

Інспекторами праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Возняк М.А., Смага Р.І. винесено вимогу про надання/поновлення документів №ІФ11684/2873/ПД від 13.10.2020 (а.с. 35).

Інспекторами праці Управління Держпраці в Івано-Франківській області Возняк М.А., Смага Р.І., відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, у присутності ФОП ОСОБА_1 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .

На підставі цього складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ІФ 11684/2873/АВ від 15.10.2020 (а.с. 36-38).

Відповідно до вказаного акту під час інспекційного відвідування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знаходились на робочому місці у вказаному кафе та виконували роботу кухарів. ОСОБА_3 надала пояснення, що проходить стажування у ФОП ОСОБА_1 з 09.09.2020 на посаді кухаря, трудовий договір з нею не укладався, працює з 8.00 год до 17.00 год, без перерви на обід, в суботу з 8.00 год до 15.00 год. Виплата заробітної плати проводиться по 200 грн. в день.

ОСОБА_4 в свою чергу надала пояснення, що працює у ФОП ОСОБА_1 з вересня 2020 року на посаді кухаря, трудовий договір з нею не укладався, працює з 8.00 год до 17.00 год, без перерви на обід, в суботу з 8.00 год до 15.00 год. Виплата заробітної плати ще не проводилась.

У ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надала:

- один цивільно-правовий договір від 12.10.2020, укладений з ОСОБА_5 , терміном дії з 12.10.2020 до 16.10.2020;

- наказ від 13.10.2020 №32 про стажування ОСОБА_4 терміном з 13.10.2020 по 12.11.2020.

За висновками вказаного акту 15.10.2020 року ФОП ОСОБА_1 допустила до роботи двох працівників: ОСОБА_3 з 14.09.2020, ОСОБА_4 з вересня 2020 без укладення трудового договору оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та не повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМУ, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (а.с.36-38, 46-48).

15.10.2020 інспектором праці складено протокол про адміністративне правопорушення № 11684/2873/АВ/П/ПТ, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.43-44).

15.10.2020 відповідач за наслідками виявлених порушень, вніс ФОП ОСОБА_1 припис за №ІФ 11684/2873/АВ/П, яким приписано позивачу усунути та дотримуватись вимог частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, ПКМУ №413 (а.с. 39-40).

15.10.2020 інспектором праці позивачу винесено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю № 11684/2873/АВ/П/ПВ (а.с.41-42).

27.10.2020 Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №ІФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, а також 27.10.2020 на адресу позивача направлено повідомлення про виклик на розгляд справи про накладення штрафу за №05-07/15-10/6879 (а.с. 68).

19.11.2020 за результатами розгляду справи про накладення штрафу Управління Держпраці в Івано-Франківській області прийняло постанову №ІФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штраф в розмірі 100 000,00 грн за виявлені під час інспекційного відвідування порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України (а.с.70). Вищевказана постанова від 19.11.2020 №ІФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС набрала законної сили 19.11.2020.

20.01.2021 Тлумацький районний суд Івано-Франківської області за результатом розгляду справи № 353/978/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 прийняв постанову, якою визнав вину позивача вчиненні правопорушення визначеного ч.1 ст. 155-1 КУпАП та закрив провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 65-66).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Постанову Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 20.01.2021 - скасовано. Провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП без дослідження питання вини позивача у скоєнні правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ч. 1 ст. 38 КУпАП (а.с.85-86).

Вважаючи постанову №ІФ 11684/2873/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення у розмірі 100 000 грн - протиправною, позивач звернулася з даним адміністративним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги відповідача, які стосуються необґрунтованого застосування судом першої інстанції при вирішенні даної справи Порядку №295 від 26.04.2017 року, то колегія суддів зазначає, що Постановою КМ України №295 від 26.04.2017 року було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі № 826/8917/17 визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Як наслідок обумовлений порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визнаний нечинним з 14.05.2019 року та не підлягав застосуванню до спірних правовідносин у період здійснення інспекційного відвідування позивача.

Як наслідок, висновок суду першої інстанції який стосується здійснення державного контролю відповідачем у період 2020 року відповідно до Порядку №295 від 26.04.2017 року є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що застосування судом першої інстанції вказаного Порядку №295 у спірних правовідносинах не стало підставою для скасування оскаржуваної постанови відповідача про накладення штрафу на позивача.

Водночас, судом апеляційної інстанції судом встановлено, що проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування позивача здійснено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці N 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», ратифікованої Законом №1985-ІУ від 08.09.2004 року та Конвенції Міжнародної організації праці N 129 1969 року «Про інспекцію праці в сільському господарстві», ратифікованої Законом України № 1986 -ІУ від 08.09.2004 року, ст. 259 КЗпП України, підпункту 3 п. 5, п. 9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМ України № 823 від 21.08.2019 року із змінами, внесеними Постановами № 1132 від 04.12.2019 № 617 від 08.07.2020, наказу Міністерства соціальної політики № 1338 від 18.08.2017 року, Положення про Управління Держпраці в Івано-Франківській області затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 за №84 та окремого доручення т.в. о. голови Держпраці №Д-330/1/3.1-20 від 25.08.2020 року.

Стосовно ж решти доводів апеляційної скарги, які стосуються суті виявленого порушення та наявності підстав для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 19.11.2020 року, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

У статті 21 КЗпП України міститься визначення трудового договору, що є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, Постановою КМУ від 17.06.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" визначено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Так, судом встановлено, що відповідачем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу від 19.11.2020 на підставі висновків про порушення позивачем вимог частини частини третьої статті 24 КЗпП України, відповідальність за яку передбачено абз.2 ч.2 ст.265 КУпАП.

На підтвердження викладених у акті інспекційного відвідування обставин, відповідач надав суду письмові пояснення підписані головним державним інспектором Возняк М.А. та начальником відділу Смага Р.Г. проте, що:

присутня під час інспектування ОСОБА_3 працювала на посаді кухара кафе «Колобок» з 09 вересня 2020 року без укладення трудового договору. Вказані пояснення ОСОБА_3 викладені з її слів, які вона прочитала, однак від їх підпису відмовилась (а.с. 46);

присутня під час інспектування ОСОБА_4 працювала на посаді кухара кафе «Колобок» з вересня 2020 року без укладення трудового договору. Вказані пояснення ОСОБА_4 викладені з її слів, які вона прочитала, однак від їх підпису відмовилась (а.с. 47);

На переконання колегії суду, вказані пояснення які складені особами що проводили перевірку не можуть бути розцінені, як безумовні та беззаперечні докази працевлаштування ОСОБА_3 з 09 вересня 2020 року та ОСОБА_4 з вересня 2020 року на посаді кухарів кафе «Колобок» без укладення трудового договору, позаяк особи які їх фактично склали та підписали відносяться до переліку зацікавлених осіб відповідача, які фактично проводили проводили перевірку. При цьому, відповідачем не надано суду жодних доказів, того що вказані пояснення не були складені саме зі слів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , або що вказані пояснення підписані переліченими особами, чи були надані в усній формі в присутності осіб, які не мають зацікавленості у вказаній справі. Як наслідок вказані пояснення, складені зацікавленими особами відповідача, не можуть бути визнані судом у якості доказу на підставі якого позивача може бути притягнуто до значної фінансової відповідальності.

Водночас з матеріалів справи слідує, що в ході інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 надала особам які проводили перевірку:

- один цивільно-правовий договір від 12.10.2020, укладений з ОСОБА_3 , терміном дії з 12.10.2020 до 16.10.2020 (а.с. 48);

- наказ від 13.10.2020 №32 про стажування ОСОБА_4 терміном з 13.10.2020 по 12.11.2020 (а.с. 50) та направлення на професійне навчання від 13.10.2020року (а.с. 49).

Таким чином 12.10.2020 між позивачем та гр. ОСОБА_3 укладений цивільно-правовий договір, згідно якого ОСОБА_3 одноразово виконувала роботи генерального прибирання кухні та залу для відвідувачів (а саме: помити та очистити від жиру та бруду кухонне обладнання та інвентар, кухонні столи, робочі столи, полиці для інвентаря та посуду, стіни кухні та підлогу, а також обладнання лінії для роздачі їжі, столів для клієнтів, крісла та дивани (а.с. 48).

ОСОБА_4 під час проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування 13.10.2020 знаходилась в приміщенні кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по АДРЕСА_1 на професійному навчанні шляхом стажування за професією 5123(4) офіціант та виконувала програму стажування. Вищенаведені обставини підтверджуються договором №964/48-20, програмою стажування, направленням на професійне навчання та наказом №32 (а.с. 79-84).

Отож, на час проведення інспекційного відвідування перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кафе "Колобок" по АДРЕСА_1 підтверджено відповідною цивільно- правовою угодою, направленням на професійне навчання та наказом №32 про стажування ОСОБА_4 .

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, відповідач в ході судового розгляду справи не надав суду ні першої, ні апеляційної інстанцій беззаперечних доказів працевлаштування ОСОБА_3 з 09 вересня 2020 року та ОСОБА_4 з вересня 2020 року на посаді кухарів кафе «Колобок» без укладення трудового договору.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, надавши оцінку усім доказам у справі в їх сукупності, судова колегія вважає, що відповідачем не надано достатньо належних доказів на спростування встановлених судом обставин.

З огляду на наведене, з урахуванням принципу змагальності та рівності сторін у доведенні своєї позиції в адміністративному судочинстві, судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої ст.265 КЗпП України.

У відповідності зст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 300/744/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 02 вересня 2021 року.