Справа № 466/7113/21
Суддя: Донченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/7113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Донченка Ю.В.

секретаря судового засідання Пилипців О.-І.І.

Справа № 466/7113/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

за участю позивача ОСОБА_1

встановив :

позивач звернувся в суд із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАО №4540692 від 26.07.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Вимоги мотивує тим, що 26.07.2021 року інспектор Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенант поліції 4 батальйону 4 роти Андрейко Андрій Романович виніс постанову серії ЕАО №4540692 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме штрафу у розмірі 680 гривень.

Як зазначено в постанові, 26.07.2021 року о 01 год. 05 хв., у м. Львові по вул. Заводській, 14, водій ОСОБА_1 здійснив стоянку на виїзді із подвір`я будинку № 9 та створив суттєву перешкоду, чим порушив п. 15.10. ПДР - порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Вважає, що дії поліцейського щодо складання відносно нього постанови є незаконними, а сама постанова складена інспектором з порушенням процесуального та матеріального законодавства, оскільки його автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF PLUS, державний номерний знак НОМЕР_1 , був припаркований біля свого місця проживання, а саме біля тротуару між під`їздами будинків №9 та АДРЕСА_1 , позаду автомобіля марки Skoda Octavia, який належить його сусіду, жодних перешкод дорожньому руху або загрози безпеці руху даний автомобіль не створював, проїзд до будинку №9 не загороджував.

Вважає, що відповідачем допущено ряд процесуальних порушень, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Просить суд визнати протиправною та скасувати дану постанову, а провадження по справі закрити. Також просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 05.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

28.08.2021 року позивачем подано заяву, в якій просить включити до складу судових витрат понесені ним витрати на професійно-правничу допомогу адвоката в розмірі 1500, 00 грн. та 454,00 грн. сплаченого ним судового збору.

30.08.2021 року представноком відповідача скеровано відзив на позовну заяву, в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В судовому засіданні - 31.08.2021 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивач в судовому засіданні зіслався на викладені в позовній заяві обставини та просив адміністративний позов задоволити.

Відповідач - представник Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання, яке призначалось на 31.08.2021 не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

П. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зі змісту ч. 3 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає - за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії постанови серії ЕАО № 4540692 від 26.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - ОСОБА_1 26.07.2021 о 01:05 год. в АДРЕСА_2 здійснив стоянку на виїзді з подвір`я будинку АДРЕСА_3 , чим створив суттєву перешкоду, чим порушив п.15.10 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень.

Однак, в порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. п. 1, 3 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинності обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Пункт 15.10. Правил дорожнього руху передбачає, що стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

У постанові серії ЕАО №4540692 від 26.07.2021 року вказано, що ОСОБА_1 було порушено п. 15.10. ПДР, однак вказаний пункт Правил дорожнього руху передбачає виключний перелік місць де заборонена стоянка транспортних засобів, жоден з яких не зазначений у оскаржуваній постанові.

Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN GOLF PLUS, державний номерний знак НОМЕР_1 був припаркований біля тротуару на прилеглій до будинку №11 території, де не встановлено жодних заобороняючих зупинку/стоянку дорожніх знаків, відсутня розмітка про заборону зупинки/стоянки, жодних ознак про заборону зупинки/стоянки на вказаному відрізку дороги немає, відтак автомобіль був припаркований згідно Правил дорожнього руху.

Також, як видно з оскаржуваної постанови, у графі «Час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 , тут же вказано, що автомобіль здійснив стоянку на виїзді будинку №9, відтак у постанові вказано дві різні адреси місця скоєння правопорушення. Окрім цього, не зазначено суть правопорушення, не вказано в якому саме забороненому місці, передбаченому пунктом 15.10. ПДР, було здійснено стоянку, не вказано яким чином даний автомобіль створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеки руху; графа «До постанови додаються» інспектором не заповнена, що свідчить про відсутність будь- яких доказів, отриманих в порядку, визначеному чинним законодавством України, щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Крім того, у відзиві, який надійшов від відповідача на адресу суду будь якого доказу на підтвердження правомірності своїх дій та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП не надано.

Відповідачем в порядку ст. 77 КАС України не подано доказів в спростування доводів позивача.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову серії ЕАО №4540692 від 26.07.2021 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим позивачем подана заява, в якій просить позовну вимогу в частині стягнення судових витрат на професійно-правничу допомогу залишити без розгляду.

Відповідно до ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб`єкта владних повноважень, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Керуючись ст. 33, ч. 3 ст. 122, 258, 268, 276, 278, 283 КУпАП, ст. 72-73, 77, 79, 269, 272, 286 КАС України, суд,-

ухвалив :

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4540692 від 26.07.2021 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позовну вимогу ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про стягнення судових витрат на професійно-правничу допомогу - залишити без розгляду.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири)за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: , Львівська область, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Текст рішення складено та підписано 31.08.2021 року.

Суддя Ю. В. Донченко