Справа № 400/3420/20
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2021 р. № 400/3420/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т.О., за участю секретаря судового засідання Ополинського О.В., позивача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Командування військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , Командування військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ,
про:визнання протиправними та скасування наказів від 24.04.2020 № 61, від 03.06.2020 № 486,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Командування в/ч НОМЕР_1 , командування в/ч НОМЕР_2 ( з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) про визнання протиправним та скасування наказу військової частини № НОМЕР_2 від 24.04.2020 № 61 частково в частині, що стосується позивача, наказу командування військової частини № НОМЕР_1 від 03.06.2020 № 486.

Позивач обґрунтовує позов тим, що службове розслідування проведено з грубим порушенням закону, упереджено та необ`єктивно. В наказі про результати службового розслідування не визначено, за який період проводилась перевірка, коли саме нанесена шкода та ким. Позивача не ознайомлювали з підставами проведення службової перевірки, з правами та обов`язками, не надали можливість надати пояснення та заявити клопотання. Командир в/ч НОМЕР_1 не дотримався вимог ч.7 ст. 8 Закону України « Про матеріальну відповідальність військовослужбовців» в частині дотримання строків притягнення до відповідальності.

Відповідач 1 надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки в ході службового розслідування отримано довідку про вартісну оцінку завданої шкоди, відповідно до якої старшим лейтенантом ОСОБА_2 завдано державі шкоду у загальному розмірі 396237,24грн. Позивач не вжив заходів для збереження інвентарного речового майна військової частини, що призвело до збитків, тому спірний наказ прийнято правомірно.

Відповідач 2 надав суду відзив, позов не визнає, оскільки командиром в/ч НОМЕР_1 було прийнято спірний наказ, який був прийнятий за наслідками службового розслідування, яким встановлена вина позивача у незбереженні інвентарного майна, що призвело до збитків державі в сумі 396237,24грн.

Ухвала суду від 05.07.2021, яка надсилалась на адресу відповідачів, повернулась без вручення адресату з вказівкою пошти « адресат відсутній за вказаною адресою ». Відповідно до п.4 ч.6 ст.251 КАС України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, тому відповідачі вважаються повідомленими про дату та час місце розгляду справи належним чином.

Заслухав пояснення позивача, дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач з 31.07.2009 проходить службу в Збройних силах України. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 26.02.2015 № 46 прийнятий на посаду начальника речової служби. Наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 13.02.2017 № 30 виключений із списків особового складу військової частини. Наказом Командувача ВМСЗС України № 156 позивача було призначено на посаду командира взводу матеріально-технічного забезпечення гаубичного самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 в м. Миколаєві.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2020 № 66, було проведено службове розслідування за фактом виникнення фінансових порушень, що призвели до збитків на загальну суму 395687,24 грн., які були встановлені у ході проведення фінансового аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності (аудиторський звіт від 03.02.2020 №520/7/5аз).

Службовим розслідуванням встановлено, що сума збитків, нанесена державі 395 687,24 грн., встановлена за результатами Аудиту є загальною та складається з:

1) 979,00 грн. збитків - внаслідок розбіжності в облікових даних в речовій службі, обліку інвентарного майна між підрозділами речової служби (відокремленим підрозділом забезпечення та діловодством речової служби).

При цьому, у ході проведення службового розслідування встановлено, що в аудиторському звіті від 03.02.2020 №520/7/5аз допущено механічну помилку: сума 979,00 грн. вказана не вірно, вірною є сума 1 529,00 грн., що випливає з аналізу довідки, долученої до аудиторського звіту; відповідно загальна сума збитків становить 396 237,24 грн.

2) 45 988,00 грн. збитків - що є наслідком невідповідності даних обліку інвентарного майна та обліку майна, закріпленого за військовослужбовцями, які переведені до інших військових частин, у картках обліку майна особистого користування.

3) 348 720,24 грн. збитків - у результаті не підтвердження іншими військовими частинами обсягів переданого за атестатами інвентарного речового майна.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що начальником речової служби в період з 26.02.2015 до 17.05.2016 (останній день, що охоплювався попереднім контрольним заходом) був старший лейтенант ОСОБА_1 .

При цьому, у ході проведення службового розслідування отримано довідку про вартісну оцінку завданої шкоди (від 18.03.2020 № 8), відповідно до якої ОСОБА_2 завдано державі шкоди у загальному розмірі 396 237,24 грн.

З 15.10.2019 до 24.12.2020 у військові частині НОМЕР_2 проходив фінансовий аудит відповідності фінансово-господарської діяльності за період з 01.05.2016 по 30.09.2019.

Як вбачається з аудиторського звіту від 03.02.2020 №520/7/5аз, у ході проведення якого встановлено збитки за номенклатурою речової служби на загальну суму 396 237,24 грн. Збитки стали наслідком перекваліфікування аудитом ризиків, виявлених за результатом попереднього контрольного заходу у зв`язку з не підтвердженням приймання речового майна іншими військовими частинами .

Під час проведення службового розслідування вивчався зміст відповідних первинних облікових документів та підтверджено факт порушення старшим лейтенантом ОСОБА_2 вимог керівних документів при видачі речового майна та виписуванні атестатів військовослужбовців.

При цьому, військовими частинами та установами (військова частина НОМЕР_3 та Військово-медичний клінічний центр Південного регіону) підтвердження отримання відповідного інвентарного речового майна не надано (листи військової частини НОМЕР_2 від 20.03.2020 №54/91/48 та від 14.04.2020 №54/91/64), що свідчить про відсутність відповідного інвентарного майна та завдання державі шкоди.

Старший лейтенант ОСОБА_3 , усупереч вимогам законодавства, не вжив заходів для збереження інвентарного речового майна військової частини внаслідок чого ним завдано державі шкоди у розмірі 396 237,24 грн. При цьому, відповідні протиправні дії старшого лейтенанта ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з завданою шкодою.

У наказі командира військової частини № 61 від 24.04.2020 "Про результати службового розслідування" зазначено, що старший лейтенант ОСОБА_1 , колишній начальник речової служби тилу військової частини НОМЕР_2 , усупереч вимогам статей 16, 82, 83, 98 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3.1.9, 3.2.5 Положення № 300, пункту 119 Порядку № 45, пунктів 3.1.24, 3.1.27 Керівництва, пунктів 1, 2, 4 Пояснень до форми та пунктів 1, 2 Пояснень до форми 45, які є невід`ємною частиною Керівництва, не забезпечував належний облік речового майна у службі, допускав внесення неправдивих відомостей до атестатів військовослужбовців, не вжив заходів для збереження інвентарного майна військової частини та здійснив його відпущення(передачу) за атестатами військовослужбовців до інших військових частин, чим завдав державі шкоди у розмірі 396237,24 грн.

Пунктом 2 наказу № 61 від 24.04.2020 зобов`язано начальника речової служби тилу логістики військової частини НОМЕР_2 у термін до 28.04.2020 направити копію матеріалів службового розслідування до військової частини НОМЕР_1 для притягнення старшого лейтенанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну у сумі 396237,24грн. та прийняти рішення щодо притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 486 від 03.06.2020 притягнуто ст. лейтенанта ОСОБА_1 за шкоду, задану державі до повної матеріальної відповідальності на суму 396237,24грн.

Стаття 11 Статуту Внутрішньої Служби, яка зобов`язує військовослужбовця берегти державне майно.

Стаття 16 Статуту Внутрішньої Служби, яка визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України. А також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями,

Як передбачено статтями 26, 27 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX).

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону № 160-ІХматеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5статті 1 Закону № 160-ІХ).

Частиною першою статті 3 Закону № 160-IXпередбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до частини 2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (частина третя статті 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно з частиною 1статті 6 Закону № 160-ІХособа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини статті 7 Закону № 160-ІХрозмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ, п.5 якої передбачено, що порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Наказу міністерства оборони «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» № 608 від 21.11.2017 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

П.3 розділу ІV Порядку № 608 передбачає, що Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Наданий суду наказ № 66 від 24.02.2020 «Про призначення службового розслідування» не містить посилань про особу, стосовно якої воно проводиться. Матеріали справи також не містять доказів того, що позивачу були забезпечені його права передбачені Порядком № 608, а саме докази, що його ознайомили з наказом про призначення службового розслідування, що він надавав або відмовився надавати пояснення, скористався правом надання додаткових документів або клопотаннями про витребування доказів.

У відзиві відповідач в/ч НОМЕР_4 посилається на те, що 20.03.2020 вони надіслали лист до в/ч НОМЕР_5 для того, щоб позивачем були надані пояснення. Лист надсилався електронною поштою. Матеріали справи не містять доказів, що позивача було повідомлено про наявність цього листа.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що його не ознайомлювали з листом від 20.03.2020.

Ухвалою від 08.06.2021суд витребовував від відповідача в/ч НОМЕР_6 докази ознайомлення позивача з листом від 20.03.2020. Відповідач ухвалу суду не виконав.

Відтак, службове розслідування було проведено в порушення вимог Порядку № 608.

Згідно з пунктом 3.2.13 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 24 грудня 2010 року № 690 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) під час переведення військовослужбовців до іншої військової частини поодинці, а також під час дострокового звільнення із лав Збройних Сил Україні адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які їздять службу за контрактом, військовослужбовців-жінок на військове майно, яке обліковується за ними (крім особистої зброї, боєприпасів та інвентарного майна), на підставі даних карток обліку (форма 45, додаток 1 до цього Керівництва) виписуються атестати (форма 21, додаток 1 до цього Керівництва). Перед вибуттям з військової частини до нового місця служби (звільненням з лав Збройних Сил України) зброя, боєприпаси та інвентарне майно здаються генералами, адміралами, офіцерами, прапорщиками, мічманами, військовослужбовцями, які проходять службу за контрактом, військовослужбовцями-жінками - на склади військової частини за накладною (форма 3-3) або відомостями (форма 8, додаток 1 до цього Керівництва), яка виписується у відповідних службах забезпечення військової частини.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, речове майно за цільовим призначенням поділяється на майно поточного забезпечення, майно фонду зборів і майно непорушних запасів, а за використанням - на майно особистого користування та інвентарне майно, Інвентарне майно - це предмети військової форми одягу, взуття, спорядження, технічні засоби речової служби, обладнання, намети, брезенти, контейнери та інше устаткування, ще є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо.

Положенням про військове (корабельне) господарство, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300 п.3.2.5 передбачено, що Начальник речової служби частини відповідає за службу і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника речової служби вищого штабу.

Усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні:

- знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності;

- організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів,

- здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням;

- постійно вживати заходів щодо удосконалення та розвитку військового (корабельного) господарства (служби), вивчати, узагальнювати та поширювати передовий досвід його ведення (роботи служби) (п. 3.1.9Положення 300).

При цьому, відповідно до пункту 2.19 Порядку відпуску речового майна військовим частинам та застосування норм забезпечення військовослужбовців Збройних сил України речовим майном у мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 31 січня 2006 року № 45 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі вибуття зі складу військової частини, з`єднання, ОК (СВ, ВМС) окремим військовослужбовцям, командам, підрозділам, військовим частинам, з`єднанням видається атестат на речове майно, який є основним документом для зарахування на речове забезпечення за новим місцем служби. В атестаті відображається забезпеченість речовим майном, а також вказується номер і дата видачі атестата на льотно-технічне обмундирування, якщо воно було видане військовослужбовцю (команді, підрозділу, військовій частині, з`єднанню).

Атестати видаються окремим військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються в запас (відставку), командам і підрозділам - начальником речової служби військової частини.

Згідно з пунктом 3.1.24 Керівництва військове майно, крім продовольства, що надійшло у військову частину з військовослужбовцями, які прибули з інших частин, приймається і оприбутковується за атестатами військовослужбовця .

Відповідно до пункту 3.1.27 Керівництва у службі забезпечення військової частини на підставі атестата (форма 21, додаток 1 до цього Керівництва) на генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, і військовослужбовців-жінок, кожного військовослужбовця складається та ведеться картка обліку .

Відповідно до пункту 1 Пояснення до форми 21, що є невід`ємною частиною керівництва, атестат військовослужбовця є документом, що дає право на врахування військовослужбовця або військовослужбовців у складі підрозділу (команди)

на забезпечення військовим майном та зняття з забезпечення. В атестаті показується забезпеченість військовослужбовця військовим майном у разі переведення на нове місце служби або відправленні у відрядження (відпустку, на лікування тощо), а також у разі звільнення у запас (відставку) генералів, адміралів, офіцерів, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців, які проходять службу за контрактом та військовослужбовців-жінок.

Згідно з пунктом 2 Пояснення до форми 21 атестат виписується на кожний вид військового майна у відповідній службі забезпечення військової частини (корабля). Атестат підписується начальником служби забезпечення та службовою особою відповідальною за облік військового майна у службі забезпечення.

Також в акті службового розслідування зазначено, що у ході проведення у військовій частині НОМЕР_2 внутрішнього фінансового аудиту за період з 11.08.2014 по 17.05.2016(аудиторський звіт від 12.08.2016 № 234/3/2/69/аз) були виявлені ризики втрати активів на суму 525540,24грн. та 249888 грн.

Ризики втрати активів були виявлені за період з 11.08.2014, коли позивач, ще не проходив службу у в/ч НОМЕР_2 , оскільки він був призначений на посаду 26.02.2015, що підтверджується наказом.

Також, суд зазначає, що у витязі зі звіту про результати внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності за період з 01.05.2016 по 30.09.2019 зазначено, що ризики попереднього аудиту в сумі 525540,24грн. за підсумками поточного аудиту перекваліфіковані у збитки на суму 395687,24грн., оскільки військові частини не підтвердили приймання речового майна за атестатами.

Цим звітом з аудиту охоплюється частина періоду з 01.05.202016 по 30.09.2019, в який позивач вже не перебував на службі в в/ч НОМЕР_2 , оскільки наказом командира в/ч НОМЕР_2 від 13.02.2017 він був виключений зі списків особового складу.

Таким чином з наданих суду документів неможливо виокремити суму речового майна, отримання якого не підтвердили військові частини за атестатами та суму збитків державі нанесених, за період служби позивача у військовій частині НОМЕР_2 .

В акті службового розслідування зазначено, що позивач не вжив заходів для збереження інвентарного речового майна військової частини та здійснив відпущення (передачу) інвентарного майна за атестатами до інших військових частин.

Інвентарне майно речової служби при звільненні, або переведенні військовослужбовців до інших частин, повинно здаватись на склад військової частини з оформленням відповідних облікових документів, а не вноситись до атестатів військовослужбовців.

Суд не погоджується з позицією відповідача1, оскільки обов`язок здати інвентарне майно на склад покладається саме на військовослужбовця, який переводиться до іншої частини, а не на позивача у справі.

Важелів впливу у позивача на військовослужбовця, який не виконує свої обов`язки та не здає інвентарне майно на склад немає.

На позивача покладається обов`язок видати атестат. Атестат це документ, який дає право на врахування військовослужбовця на забезпечення військовим майном та зняття з забезпечення. В атестаті показується забезпеченість військовослужбовця військовим майном у разі переведення на нове місце служби або відправленні у відрядження (відпустку, на лікування тощо). Надані суду атестати свідчать, що вони підписані позивачем, як начальником речової служби, в них зазначено інвентарне майно, яке військовослужбовець не здав на склад, своїм підписом військовослужбовець підтверджує у нього наявність того майна, перелік якого наведений у атестаті.

Військове майно, що надійшло у військову частину з військовослужбовцями, які прибули з інших частин, приймається і оприбутковується за атестатами військовослужбовця (п.3.1.24), тому майно зазначене у атестаті повинно було бути обліковано у військовій частині, в яку прибув військовослужбовець.

В акті службового розслідування зазначено, що позивач не вжив заходів для збереження інвентарного речового майна, але не зазначено, які саме дії повинен був вчинити позивач, яким чином він повинен був витребувати, вилучити інвентарне майно, яке відповідно до карток обліку знаходилось у військовослужбовців та які не повернули його на склад.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що протягом 2015-2016 він неодноразово звертався до командира військової частини ОСОБА_5 та заступника командира військової частини з тилу ОСОБА_6 , що необхідно повернути інвентарне майно на склад тим військовослужбовцям, які переведені до інших військових частин. В подальшому позивач зазначив, що командир військової частини за вказівкою начальника речової служби командування ВМС дозволив позивачу вказувати інвентарне майно в атестатах.

Для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, як і до іншого виду юридичної відповідальності необхідно встановити склад правопорушення.

Умовами притягнення позивача до матеріальної відповідальності є:

-наявність шкоди, це втрата державного майна на суму 396237,24грн.

-протиправна поведінка внесення неправдивих відомостей до атестатів військовослужбовців.

-причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою,

-вина особи в завданні шкоди: недбалість.

Але - надані суду документи не підтверджують, що втрачене майно та нанесені збитки державі були нанесені саме діями позивача,

-не доведено суду належними засобами доказування, що сума вартості речового майна складає 396237,24 грн.

- позивач навпаки вносив до атестату правдиву інформацію стосовно інвентарного майна, яке обліковувалось за військовослужбовцями та не було саме ними здано на склад військової частини НОМЕР_2 та не передано до обліку до військової частини, в яку вони були переведені.

-причинний зв`язок між збитками нанесеними державі та зазначенням у атестатах військового службовців речового майна не існує, оскільки внесення або не внесення позивачем в атестати військовослужбовця інвентарного майна, яке надавалось військовослужбовцям та не здано ними на склад, не призвело до того, що це майно з`явилось на складі.

-неможливо вважати позивача у справі винним, в зв`язку з тим, що військовослужбовці не виконали покладені на них обов`язки та не здали майно на склад. Матеріали справи містять перелік прізвищ, які переводились в іншу частину, але у матеріалах службового розслідування відсутні пояснення цих осіб стосовно того, чому ними інвентарне майно не було передано на склад або до нової військової частини на склад.

За таких обставин, суд вважає, що склад правопорушення відсутній, оскільки відсутня його об`єктивна та суб`єктивна сторона, тому спірний наказ № 61 від 24.04.2020 необхідно скасувати в тій частині, що стосується позивача у справі.

Відсутній причинний зв`язок між діями позивача та шкодою (збитками) нанесеної державі.

Наказ № 486 від 03.06.2020 є похідним від наказу № 61 від 24.04.2020 та прийнятий на його виконання, тому його теж необхідно скасувати.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачі не довели суду, що спірні накази прийняті правомірно, тому позов належить задовольнити.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Командування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 ) , Командування військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_9 ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати абзаци 2, 3, пункти 2, 3 наказу військової частини НОМЕР_2 від 24.04.2020 року № 61.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2020 року № 486.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.
Суддя Т. О. Гордієнко
Повний текст рішення складено відповідно до частини 3 статті 243 КАС України та підписано суддею 06.09.2021р.