Справа № 440/7010/21
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 01 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7010/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2021 року позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 24 травня 2021 року № 13;

зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01 серпня 1980 року по дату призначення пенсії за віком викладачем в Білицькій дитячій музичній школі по класу теоретичних дисциплін і загального фортепіано;

зобов`язати відповідача здійснити позивачу нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з наявністю у позивача педагогічного стажу більше 30 років та виходом на пенсію за віком.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що протиправно відмовлено позивачу в нарахуванні та виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з наявністю у позивача педагогічного стажу більше 30 років та виходом на пенсію за віком. На переконання позивача у розумінні Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2000 року № 963, викладачі всіх спеціальностей є педагогічними працівниками. Оскільки гр. ОСОБА_1 є педагогічним працівником, її право на пенсію за вислугу років передбачено Законом України "Про позашкільну освіту", який має вищу юридичну силу ніж постанови КМУ, а стаж роботи позивача на посаді викладача музично-теоретичних дисциплін у Білицькій дитячій музичній школі (з 01 серпня 1980 року по дату призначення пенсії за віком) має включатись до стажу роботи, який зараховується для призначення пенсії за вислугою років.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16 липня 2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовних вимог не визнав та зазначив, що позивач перебуває на обліку на ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за віком, призначену в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 17 вересня 2020 року. Відповідач переконаний, що підстави для виплати позивачу одноразової допомоги відсутні, оскільки в даному випадку періоди роботи ініціатора звернення на посаді викладача не можуть бути зараховані до спеціального стажу роботи. За доводами відповідача положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" дають позивачу право на призначення пенсії за віком, проте правові підстави для виплати грошової допомоги при виході на пенсію за віком як працівнику освіти відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію за віком з 17 вересня 2020 року в порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж позивача складає 43 роки 2 місяці та 26 днів.

30 жовтня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою, в якій просила надати пояснення щодо невиплати одноразової грошової допомоги.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 06 листопада 2020 року № 6339-6219/3-02/8-1600/20 позивача повідомлено про розгляд її заяви та зазначено, що відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і мають страховий стаж (для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Таким чином, визначальним фактором при врахуванні періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, є саме факт роботи особи на визначених посадах. Переліком типів позашкільних навчальних закладів, який затверджено постановою КМУ від 06 травня 2001 року № 433, дитячу музичну школу віднесено до позашкільних навчальних закладів. Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою КМУ від 04 листопада 1993 року № 909 встановлено вичерпний перелік посад у відповідних закладах освіти, перебування на яких зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, надано в розділі "1. Освіта". Оскільки зазначеним Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років не передбачено зарахування часу роботи на посаді викладача у позашкільних навчальних закладах, то підстави для врахування позивачу часу роботи в Білицькій дитячій музичній школі до спеціального стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, відсутні, з огляду на, що відсутні підстави для виплати грошової допомоги /а.с. 31/.

Позивач не погоджуючись із зазначеною позицією відповідача звернувся до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі № 440/7856/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи з 01 серпня 1980 року по дату призначення пенсії за віком викладачем в Білицькій дитячій музичній школі по класу теоретичних дисциплін і загального фортепіано; зобов`язано відповідача розглянути питання щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01 серпня 1980 року по дату призначення пенсії за віком викладачем в Білицькій дитячій музичній школі по класу теоретичних дисциплін і загального фортепіано, з урахуванням висновків суду; визнано протиправним та скасовано оформлене листом № 6339-6219/3-02/8-1600/20 рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 06 листопада 2020 року про відмову в нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі № 440/7856/20 відповідач розглянув заяву ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вищевказаної заяви відповідач рішенням від 24 травня 2021 року № 13 повторно відмовив у її задоволенні з тих самих підстав, що й під час первинного розгляду звернення.

Не погоджуючись з рішенням від 24 травня 2021 року № 13 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років № 909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2002 року № 1436) установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про освіту" невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Положеннями статті 12 Закону України "Про позашкільну освіту" визначено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Згідно зі статтею 21 Закону України "Про позашкільну освіту" педагогічні працівники закладів позашкільної освіти мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що викладачі позашкільних навчальних закладів, які входять до структури освіти України, мають право на отримання пенсії за вислугу років.

Таким чином, викладач музичної школи є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З трудової книжки судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01 серпня 1980 року прийнята на посаду викладача Білицької дитячої музичної школи, на якій працювала станом на дату звернення до пенсійного органу.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що для отримання права на виплату грошової допомоги при призначенні пенсії за віком в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення особа має відповідати таким критеріям:

1) на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа має працювати в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

2) наявність для жінок страхового стажу не менше 30 років на таких посадах;

3) будь-який з видів пенсії раніше ним не призначався.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач станом на дату призначення пенсії за віком відповідала вищевказаним критеріям, а відтак має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період роботи з 01 серпня 1980 року по дату призначення пенсії за віком викладачем в Білицькій дитячій музичній школі по класу теоретичних дисциплін і загального фортепіано не підлягають задоволенню, оскільки гр. ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, а не за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що виключає можливість розмежування загального страхового (трудового) стажу та спеціального - стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області від 24 травня 2021 року № 13 та зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24 травня 2021 року № 13.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя А.О. Чеснокова