Справа № 160/10515/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії, -
29.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» (далі - позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень від 13.07.2021 року, просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 28.07.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у контролюючого органу були відсутні підстави для анулювання ліцензій на виробництво пального, оскільки при винесенні рішення про видачу ліцензії органом ліцензування здійснювалася перевірка поданих документів та до таких документів були відсутні зауваження щодо їх неправильності, неповноти, помилок оформлення тощо. Крім того, відповідач в оскаржуваних розпорядженнях не обґрунтував, у чому саме полягає недостовірність даних, у яких документах її виявлено і чим це підтверджується. Так, господарська діяльність здійснюється за допомогою модулів заправки автомобілів рідкім моторним паливом, які є рухомим майном. Позивач має дозволи територіального управління Держпраці експлуатувати таке обладнання та механізми підвищеної небезпеки. Тому не має обов`язку вводити в експлуатацію визначені об`єкти. Крім того вважає, що анулюванню ліцензії мала передувати податкова перевірка, яку відповідач не провів.
23.07.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на правомірність оскаржуваних розпоряджень, оскільки для отримання ліцензії позивач був зобов`язаний надати акт вводу в експлуатацію або акт готовності об`єкта до експлуатації тощо. З отриманих відповідей на запити до виконавчих комітетів, з`ясовано відсутність таких документів, у зв`язку з чим Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті розпорядження №143-о від 27 травня 2021 року про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним та №178-о від 30 червня 2021 року про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним. З огляду на викладене позовні вимоги є безпідставними і не обгрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
29.07.2021 року представником позивача подано письмову відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що позивач заперечує всі доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» зареєстровано 24.10.2014 року як суб`єкт господарської діяльності, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.
Одним із видів господарської діяльності ТОВ «Інтер Еко Технологія» за КВЕД є: 47.30 роздрібна торгівля пальним.
На ім`я ТОВ «Інтер Еко Технологія» видано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, а саме:
Підставою для анулювання ліцензій ТОВ «Інтер Еко Технологія» слугував факт встановлення подання заявником недостовірних даних у документах, поданих заявником разом із заявою на отримання ліцензії.
Позивач вважає вищевказані розпорядження про анулювання ліцензій протиправними та такими, що підлягають скасуванню, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, а також посилення боротьби з незаконним його виробництвом та обігом на території України регулює Закон України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - ЗУ №481/95-ВР).
Відповідно до положень ст.1 вказаного Закону ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.
Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.
Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального містить відомості про:
ліцензіатів (для юридичних осіб - найменування, код ЄДРПОУ, для фізичних осіб - суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) - прізвище, ім`я, по батькові, номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки та повідомили про це відповідний податковий орган і мають відмітку в паспорті), для спільної діяльності без створення юридичної особи - найменування, код ЄДРПОУ особи, відповідальної за ведення обліку спільної діяльності, для іноземного суб`єкта господарювання - найменування постійного представництва, реєстраційний номер постійного представництва);
місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (адреса);
дату видачі/призупинення/анулювання та термін дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.
Анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.
Згідно із окремими положеннями ст.15 ЗУ №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.
Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.
Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі:
заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії;

рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.

Обов`язкове передування анулюванню ліцензії процедури податкової перевірки, на що вказує позивач, вказаний закон не передбачає.

Зазначене свідчить, що такі підстави анулювання ліцензії, як отримання від уповноважених органів інформації, що документи ними не погоджувалися та/або не видавалися, та встановлення недостовірних даних застосовується саме до поданих платником для отримання ліцензії документів до його заяви.

У заявлених спірних правовідносинах у поданому позивачем пакеті документів для отримання ліцензії не встановлено недостовірних відомостей. Всі вони чинні, а видання вказаними в них органами не спростоване.

Щодо доводів відповідача, що до переліку документів для видачі ліцензії позивач не надав документа щодо прийняття в експлуатацію відповідно до законодавства об`єктів місць роздрібної торгівлі пальним, суд зазначає наступне.

Відповідно до абзацу першого ст.16 ЗУ №481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Тобто, саме на відповідача покладено обов`язок контролювати дотримання позивачем вимог вказаного закону, у т.ч. перевіряти поданий платником обсяг обов`язкових документів, наданих для отримання відповідної ліцензії. Тож видача ліцензії на роздрібну торгівлю пальним без дотримання вимог ст.15 №481/95-ВР, свідчить про недотримання принципу «належного урядування» відповідним органом державної влади.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» елементами (частинами) об`єктів благоустрою є малі архітектурні форми.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» мала архітектурна форма - це елемент декоративного чи іншого оснащення об`єкта благоустрою.

Об`єктом благоустрою зі свого боку виступають території населеного пункту: території загального користування (парки, вулиці, майдани, пляжі тощо), прибудинкові території, території будівельна споруд інженерного захисту території, території підприємств, установ, організацій.

До малих архітектурних форм, зокрема: належать альтанки, павільйони, навіси, вуличні меблі (лавки, лави, столи); огорожі, ворота, грати; декоративна та ігрова скульптура, сходи, балюстради та інші елементи благоустрою, визначені законодавством.

Згідно із ч. 1 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, в тому числі порядок розміщення малих архітектурних форм (п. 7 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Розділом VIII «Порядок розміщення малих архітектурних форм» Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 р. №310, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2017 р. за №1529/31397 визначено, що Проектування малих архітектурних форм здійснюється з дотриманням Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від ЗО березня 1994 року №198, та ДБН Б.2.2-5:2011 «Планування та забудова міст, селищ і функціональних територій. Благоустрій територій».

Відповідно до Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 (далі - Правила) мала архітектурна форма для провадження підприємницької діяльності - це невелика (площею до 30 кв. метрів) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту (абз. 2 п. 4. Правил).

Частиною 5 Розділу VIII «Порядок розміщення малих архітектурних форм» Типових правил благоустрою території населеного пункту, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 р. №310, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2017 р. за №1529/31397 встановлено, що розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697.

Відповідно до п. 1.3. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1330/20068 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Згідно п. 2.1. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасових споруд.

Згідно Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 (далі - ДК БС) об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення. ДК БС призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Пунктом 1 ДК БС визначено «споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт. Інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін. До інженерних споруд відносяться: транспортні споруди (залізниці, шосейні дороги, злітно-посадкові смуги, мости, естакади тощо), трубопроводи та комунікації, дамби, комплексні промислові споруди, спортивні та розважальні споруди та т. ін.».

При цьому, до переліку споруд, що визначені ДК БС, не віднесено модульні автозаправні станції.

Отже, чинне законодавство визначає малу архітектурну форму як тимчасову споруду. Враховуючи той факт, що ДК БС визначає споруди як будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт, то розміщенню малої архітектурної форми передує виконання будівельно-монтажних робіт.

Відповідно до абзацу 54 частини 1 статті 1 Закону №481/95-ВР місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.

На підставі права оренди площадок та частин нежитлових будівель та абзацу 54 частини 1 статті 1 Закону №481/95-ВР позивачем розміщено модулі заправки автомобілів рідкім моторним паливом та газоподібним паливом в місці здійснення торгівлі.

Розміщення модульної автозаправної станції, яка є заводським виробом, не передбачає здійснення будівельно-монтажних робіт для її встановлення.

Згідно актів приймання в експлуатацію АЗС позивача від 11 березня 2019 року, позивачем введено в експлуатацію як основні засоби технологічне обладнання - автозаправні блок пункти, моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом, зокрема:

- за адресою Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1А: автозаправний блок пункт АПБ-25, 2018 р.в., Україна, зав. №08, в складі резервуар РН1-12,5/12,5-2500, 2018 р.в., виробництва ТОВ «УкрАЗСстрой», м. Херсон, паливороздавальна колонка «Шельф 100» 2 КЕД 50-0,25, 1-2, 2018 р.в. України; моноблок для заправки автомобілів зрідженим газом (ММС2-5+%), 2017 р.в., Україна, № замовлення 64, в складі: резервуар об`ємом (4,8+4,8) м.куб., 1996, 1995 р.в., Польща, зав. №15540, 707524 колонка паливороздавальна «АСТРА 2-07(08,09), 2017 р.в., зав. №171111, Україна, насос для перекачки ЗВГ-тип БКС 4.08.5 1160 РС зав. №366267, Польща;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25: блок-пункт АПБ-25, 2016 р.в., Україна, в складі: резервуар РН1-18/7-2500, 2016 р.в., Україна; паливороздавальна колонка Шельф 100 «2-КЕД 50-0,25-1-2», 2016 р.в. Україна;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2: блок-пункт АПБ-25, 2016 р.в., Україна, в складі: резервуар РГС 25.2500.П2.П, 204 р.в., Україна, паливороздавальна колонка Шельф 100 «2-КЕД 50-0,25-1-2» 2016 р.в., Україна;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 8-В: блок-пункт АПБ-25, 2017 р.в., Україна, в складі: резервуар РН1-12,5/12,5-2500, 2016 р.в. Україна; паливороздавальна колонка АОАБТ типу 4602.40/2 ВІТ)/ЕТ, 2016 р.в., Чеська Республіка;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Каштанова, буд. 15 Г: блок-пункт АПБ-25, 2016 р.в., Україна, в складі: резервуар РН1-18/7-2500, 2016 р.в., Україна, паливороздавальна колонка Шельф 100 «2-КЕД 50-0,25-1-2» 2016 р.в., Україна.

На вищевказане обладнання Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області видано дозволи на експлуатацію устаткування, пов`язаного з використанням, зберіганням, транспортуванням небезпечних речовин та на експлуатацію обладнання, призначеного для експлуатації в потенційно вибухопожежонебезпечному середовищі, посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа, крім автомобільних газових балонів, що є ємностями для газового моторного палива:

- за адресою Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1А: дозвіл №1012.19.12, діє з 09 жовтня 2019 року до 09 жовтня 2024 року; дозвіл №0682.19.12. діє з 17 липня 2019 року до 17 липня 2024 року; дозвіл №0683.19.12 діє з 17 липня 2019 року до 17 липня 2024 року; дозвіл №1011.19.12 діє з 09 жовтня 2019 року до 09 жовтня 2024 року;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25: дозвіл №0789.17.12 діє з 05 липня 2017 року до 04 липня 2022 року; дозвіл №1001.17.12 діє з 30 серпня 2017 року до 29 серпня 2022 року;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2: дозвіл №1002.17.12 діє з 30 серпня 2017 року до 29 серпня 2022 року; дозвіл №0789.17.12 діє з 05 липня 2017 року до 04 липня 2022 року;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 8-В: дозвіл №1000.17.12 діє з 30 серпня 2017 року до 29 серпня 2022 року; дозвіл №0789.17.12 діє з 05 липня 2017 року до 04 липня 2022 року;

- за адресою Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Каштанова, буд. 15 Г: дозвіл №0789.17.12 діє з 05 липня 2017 року до 04 липня 2022 року; дозвіл №0999.17.12 діє з 30 серпня 2017 року до 29 серпня 2022 року.

Тобто, модулі заправки автомобілів рідким моторним паливом за своїми технічними характеристиками є технологічним обладнанням.

Позивачем отримано необхідні дозволи на експлуатацію цього обладнання та введено в експлуатацію як основний засіб за місцем здійснення торгівлі.

Отже, враховуючи законодавче визначення малої архітектурної форми та вид фактично розміщеного позивачем в місцях торгівлі обладнання АЗС (модулі заправки автомобілів рідкім моторним паливом), таке обладнання не може бути розцінене як мала архітектурна форма, не є елементом благоустрою території та на її розміщення не поширюються вимоги Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року №244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 листопада 2011 року за №1330/20068.

З урахуванням цього, у позивача не виникало обов`язку щодо отримання дозвільних документів на підтвердження прийняття об`єктів в експлуатацію, а саме акту вводу в експлуатацію об`єкту або акут готовності до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Так, АЗС ТОВ «Інтер Еко Технологія», які знаходяться за адресами: Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1 А, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, 25, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобилю, 2, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, 8-В, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Каштанова, буд. 15 Г є рухомим майном, яке не може бути введено в експлуатацію згідно містобудівного законодавства. За всіма ознаками та характеристиками АГЗП - це модульна установка заводського виготовлення, яка є технологічним обладнанням для заправки автомобілів. Зазначені АЗС не є нерухомим майном, оскільки не пов`язані із земельною ділянкою фундаментами і являють собою модульну установку заводського виготовлення, яка може бути вільно переміщена за допомогою вантажно-транспортних засобів без втрати свого функціонального призначення.

При цьому, належних і допустимих доказів порушення позивачем вимог містобудівної діяльності відповідач не надав.

Крім того, суд враховує відсутність доказів, що у заявлених спірних правовідносинах видача ліцензій позивачу відбулася за умов умисного правопорушення, що за ознаками відповідав би кримінальному, у т.ч. відсутність доказів притягнення посадових осіб контролюючого органу за порушення закону під час видачі позивачу ліцензій, злочинної домовленості платника з посадовими особами контролюючого органу. Будь-яка перевірка законності видачі позивачу ліцензій, у т.ч. докази порушень ведення такої господарської діяльності позивачем відсутні. Тож втручання відповідача у відповідне право позивача здійснене з порушенням справедливого балансу публічного над приватним інтересами та є непропорційним заходом, становить порушення права позивача на «мирне володіння майном».

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що спірні розпорядження, прийняті Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, а саме № 143-о від 27.05.2021 року, яким анульовано: ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900457, №1900453, №01900532, №1900534 та №178-о від 30.06.2021 року, яким анульовано: ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900452, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним №1900457, №1900453, №01900532, №1900534 та №1900452, виданих ТОВ «Інтер Еко Технологія» та поновити дію відповідних ліцензій, суд зазначає наступне.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року №545 (далі - Порядок №45).

Абзацом другим п.1 вказаного Порядку визначено, що Єдиним реєстром ліцензіатів та місць обігу пального є електронна база даних, яка містить інформацію про суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місця виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які провадять діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Згідно із пунктами 2-3 Порядку №45 він формується та ведеться ДФС та її територіальними органами в електронній формі на підставі відомостей, зазначених у документах, які подаються суб`єктами господарювання для отримання ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним відповідно до статей 3 і 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального.

До Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального вносяться такі відомості:

для юридичних осіб - найменування та код згідно з ЄДРПОУ;

для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи та таких, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код згідно з ЄДРПОУ уповноваженої особи і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 і пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України;

для фізичних осіб-підприємців - прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) та реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті про право здійснювати платежі за серією (за наявності) та номером паспорта);

адреса місця виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним (область, район, населений пункт, код згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ), вулиця, номер будинку/офісу);

дата видачі/зупинення/анулювання та строк дії ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі пальним.

Пунктами 6-7 Порядку №45 встановлено, що підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що ефективним способом повного відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача видалити з Реєстру інформацію (відомості) про анулювання виданих позивачу ліцензій №1900457, №1900453, №01900532, №1900534 та №1900452 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про такі ліцензії.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності розпоряджень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 6 810,00 грн., понесені позивачем згідно платіжних доручень №32, №33 від 22.06.2021 року та №36 від 13.07.2021 року по 2 270,00 грн. кожне.

Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12 000,00 грн.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із п. п. 6, 7 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотань про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу представником відповідача не заявлено.

При цьому, відповідач надав заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки такі витрати є не співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи заяву, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» у справі №160/10515/21 здійснював адвокат Скоробогатова Дарина Володимирівна, що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4880 від 31.07.2020 року.

Судом встановлено, що між Адвокатським об`єднанням «Цитадель» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №10 від 22.06.2021 року.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного договору Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту у адміністративному провадженні, яке підлягає розгляду у Дніпропетровському окружному адміністративному суді за позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

Також, згідно із п. 4.2 договору, сума вартості виконання робіт за договором складає 12 000,00 грн.

Розрахунки за договором про надання правової допомоги №10 від 22.06.2021 року проведені в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №10 від 13.07.2021 року.

Отже, загальна сума витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі склала 12 000,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що розмір гонорару адвоката у сумі 12 000,00 грн. є фіксованим, узгодженим сторонами у договорі від 22.06.2021 року №10 про надання правової допомоги та фактично є сплаченим клієнтом, що підтверджується платіжними дорученнями від 13.07.2021 року №10.

Таким чином, вищенаведені обставини не вимагають будь-якого іншого підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги та надання суду актів наданих послуг (виконаних робіт) з детальним описом їх обсягів та вартості.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19, а саме: «витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним».

Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, заява щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. підлягає задоволенню.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що при прийнятті розпоряджень про анулювання ліцензій, відповідач діяв всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 18.08.2021 року по 03.09.2021 року у відпустці, текст рішення суду складений першого робочого дня - 06.09.2021 року.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 5, офіс 204, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, ) про визнання протиправними та скасування розпоряджень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області №143-о від 27 травня 2021 року про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, а саме: ліцензії за реєстраційним №1900457, з терміном дії з 19 липня 2019 року по 19 липня 2024 року, за адресою місця торгівлі: Дніпропетровська область, Томаківський район, смт. Томаківка, вул. Центральна, 1А; ліцензії за реєстраційним №1900453, з терміном дії з 16 липня 2019 року по 16 липня 2024 року, за адресою місця торгівлі: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Крилова, буд. 25; ліцензії за реєстраційним №01900532, з терміном дії з 22 листопада 2019 року по 22 листопада 2024 року, за адресою місця торгівлі: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Героїв Чорнобиля, буд. 2; ліцензії за реєстраційним №1900534, з терміном дії з 22 листопада 2019 року по 22 листопада 2024 року, за адресою місця торгівлі: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Харківська, буд. 8-В.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №178-о від 30 червня 2021 року про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним: ліцензії за реєстраційним №1900452, з терміном дії з 16 липня 2019 року по 16 липня 2024 року, за адресою місця торгівлі: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Каштанова, буд. 15 Г.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним інформацію щодо анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним №1900457, №1900453, №01900532, №1900534 та №1900452, виданих ТОВ «Інтер Еко Технологія» та поновити інформацію (внести відомості) в цей Реєстр про такі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49600, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер Еко Технологія» (49051, м. Дніпро, вул. Дніпросталівська, буд. 5, офіс 204, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 810,00 (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець