Справа № 640/18321/21
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року м. Київ № 640/18321/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОПОСТАЧ-АГРО"
до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби міністерства юстиції України
провизнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "НАФТОПОСТАЧ-АГРО" із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд: визнати протиправними дії/бездіяльність Міністерства Юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 56180323 від 24.09.2020, визнати постанову № 56180323 від 24.09.2020 неправомірною та скасувати її.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби перебувало виконавче провадження № №56180323 з виконання виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва по справі №826/16540/16 від 03.04.2018 в частині зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві включити до системи електронного адміністрування залишки пального, які зазначені в Акті інвентаризації обсягів залишку пального станом на початок дня 01.03.2016 Товариства з обмеженою відповідальністю «Октан». З метою примусового виконання судового рішення, державним виконавцем винесено дві постанови про накладення штрафу на боржника, а також направлено подання до Національної поліції України про вчинення боржником кримінального правопорушення. У зв`язку із невиконанням судового рішення в примусовому порядку, відповідач виніс оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає вказану постанову передчасною, оскільки боржника в особі Державної фіскальної служби у м. Києві ліквідовано, що фактично позбавляє останнього можливості виконати судове рішення без заміни його на правонасутпника , а відтак, державний виконавець був зобов`язаний здійснити заміну сторони у виконавчому провадженні на його правонаступника.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що державний виконавець вжив усі необхідні виконавчі дії для примусового виконання рішення та у зв`язку із невиконанням судового рішення правомірно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

05.08.2021 суд на підставі ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження у справі.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.12.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва винесено постанову в адміністративній справі за позовом ТОВ "Фірма "Октан" до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, якою адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ДПІ у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві щодо включення до акта опису майна від 06.08.2014 №16 майна ТОВ "Фірма "Октан" (), залишкова вартість якого перевищувала наявну станом на дату складання цього акта опису суму податкового боргу, незабезпеченого податковою заставою. Скасовано акт опис майна від 06.08.2014 №16, складений податковим керуючим Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, в рахунок погашення податкового боргу. Зобов`язано ДПІ у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києві звільнити з податкової застави рухоме майно ТОВ "Фірма "Октан" (), перелік якого зазначено в акті опису майна від 06.08.2014 № 16. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 апеляційні скарги ТОВ "Фірма Октан" та ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві - задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.12.2016 - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ "Фірма Октан" до ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано неправомірними дії ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві при включенні до акту опису майна №16 від 06.08.2014 ТОВ "Фірма Октан", залишкова вартість якого перевищує суму податкового боргу. Скасовано акт опису майна № 4 від 11.04.2014 складений ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві. Зобов`язано ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві розглянути питання щодо виключення з акту опису майна № 16 від 06.08.2014 майнових активів, з урахуванням їх залишкової вартості, які було включено до зазначеного акту опису понад розмір наявного у платника - ТОВ "Фірма Октан" податкового боргу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

08.06.2019 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист на виконання судового рішення по справі №640/18321/21.

ТОВ "Нафтопостач-Агро" (ТОВ "Фірма Октан") заявою від 27.07.2019 №65 звернулося до відділу примусового виконання рішень Головного Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві щодо примусового виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 №826/16522/14.

Постановою відділу примусового виконання рішень Головного Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 31.07.2018 №56885856 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Державним виконавцем 18.04.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Цією постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

11.05.2018 за невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100,00 грн., зобов`язано виконати рішення протягом 10 робочих днів з моменту одержання цієї постанови та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, про що повідомити державного виконавця.

22.07.2019 постановою державного виконавця замінено боржника у виконавчому провадженні № 56180323 з Кропивницької об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС на Державну фіскальну службу України (04655, м. Київ, Львівська пл. 8, ).

24.06.2020 за повторне невиконання рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200, 00 грн.

10.07.2020 державним виконавцем до Національної поліції України подано Повідомлення про кримінальне правопорушення №58180323/20-1.9 відносно Державної фіскальної служби України.

24.09.2020 № державним виконавцем на підставі вимог п. 11 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову №56180323 про закриття виконавчого провадження.

Позивач вважаючи вказану постанову передчасною та протиправною, звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Так, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", передбачено підстави для закінчення виконавчого провадження, зокрема, п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону;.

Згідно ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, закінчення виконавчого провадження після направлення повідомлення органам досудового розслідування для притягнення винних осіб до відповідальності є наслідком вжиття всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду та встановлення неможливості такого виконання, тобто встановлення того факту, що механізми та інструменти, якими закон наділяє виконавця при виконанні рішень про зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії, є вичерпаними. Лише після вичерпання усіх наданих законом можливих засобів щодо виконання судового рішення, виконавець повідомляє про вчинення кримінального порушення та може закінчити виконавче провадження, у зв`язку з чим досягається мета судового рішення - поновлення права особи за допомогою певних інструментів, якими володіє виключно держава, і не може володіти особа.

Згідно з ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, Інструкцією з організації примусового виконання рішень №512/5 02.04.2012, затвердженою наказом Міністерства Юстиції України виконавцю надано широке коло прав при здійсненні примусового виконання рішень, спрямованих на забезпечення реального виконання таких рішень.

До таких прав, зокрема, але не виключно, належать права виконавця у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» розпочато реорганізацію ДФС шляхом поділу на Державну податкову та Державну митну служби як окремих центральних органів виконавчої влади, які забезпечуватимуть реалізацію політики у податковій та митній сферах.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 28.08.2019 №36 «Про початок діяльності Державної податкової служби України», розпочато виконання Державною податковою службою України функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вжиття державним виконавцем дій в частині заміни сторони виконавчого провадження, у даному випадку, буде спрямовано на забезпечення виконання судового рішення належним боржником.

Крім того, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

З наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження №56180323 не вбачається, що державним виконавцем вчинялися дії щодо звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Варто зазначити, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В той же час, суд звертає увагу відповідача, що направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб боржника не є єдиною останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій з виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Відтак, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання (направлення повідомлення), оскільки не вийде за межі наданих йому повноважень та не буде діяти не у спосіб, встановлений Законом, оскільки сам факт направлення повідомлення до органу досудового розслідування не є підставою закінчення виконавчого провадження.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець дійшов передчасного висновку про наявність достатніх правових підстав для закінчення виконавчого провадження №56180323, а відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно положень ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України , суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст.2,5 - 11,19,72 - 77,90,139,241 - 246,250,255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтопостач-агро» (25006, м. Кропивницький, вул. Покровська, буд. 73-а, кімн. 4, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати, винесену головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанову про закінчення виконавчого провадження №56180323 від 24.09.2020.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтопостач-агро» (25006, м. Кропивницький, вул. Покровська, буд. 73-а, кімн. 4, ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення. з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя А.С. Мазур