Справа № 640/15008/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Бєлової Л.В., Карпушової О.В.,

при секретарі - Закревській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на проголошене о 11 годині 43 хвилині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року, повний текст якого складено 19 березня 2021 року, у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимог, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування:

- податкових повідомлень-рішень від 25.03.2019 року № , № , № , № , № 5, № , № , № , № 5;

- рішень про застосування штрафних фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 25.03.2019 року № , № , № та № ;

- вимог про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2019 року № Ф-99У, № Ф-100У.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2021 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена без наявних на те правових підстав, оскільки запит про надання інформації був оформлений ГУ ДПС у м. Києві з порушенням ст. 73 ПК України. Крім того, суд підкреслив, що кримінальне провадження №00000172 закрито у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ТОВ «Група компанія «Рідна Марка» допущено порушення вимог податкового законодавства, що належним чином відображено в акті перевірки та свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Після усунення визначених в ухвалі від 06.07.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.09.2021 року.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

У поясненнях на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 зазначає, що в апеляційній скарзі ГУ ДПС у м. Києві посилається на обставини та господарські відносини, які жодним чином не стосуються Позивача та не охоплювалися періодом проведення перевірки.

У судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що у періоди з 27.08.2018 року по 30.08.2018 року та з 01.02.2019 року по 01.02.2019 року працівниками ГУ ДФС у м. Києві згідно наказів від 10.08.2018 року №12217 (т. 2 а.с. 101), від 30.08.2018 року №13111 (т. 2 а.с. 104), від 27.11.2018 року №17395 (т. 2 а.с. 105) та від 31.01.2019 року №1259 (т. 2 а.с. 106), повідомлення від 13.08.2018 року №40408/В/26-15-42-05-27 (т. 2 а.с. 102) відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79, ст. 82 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем:

1) пункту 293.4 статті 293 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ФОП отримано дохід в сумі 1381543,09 грн, та не нараховано єдиного податку за ставкою 15 % в розмірі 207231,46 грн за 3 квартал 2016 року;

2) пункту 291.4 статті 291, підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, у зв`язку з чим реєстрація платника єдиного податку підлягає анулюванню з 01.01.2016 року;

3) підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме: неподання декларації про майновий стан та доходи за 2016 та 2017 роки;

4) пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 1622639,89 грн;

5) пункту 16 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, у зв`язку з чим занижено військовий збір від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 135219,99 грн: за 2016 рік на суму 102303,27 грн, за 2017 рік на суму 32916,62 грн;

6) пункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, в період з 01.12.2016 року по 31.12.2017 року виплатив доходи громадянам, але не відобразив в поданих розрахунках сум доходу і сум утриманого податку за формою 1-ДФ за 4 квартал 2016 року та 1 квартал 2017 року;

7) підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 та пункту "б" пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 виплатив доходи громадянам:

за результатами перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб (заробітна плата) на загальну суму 429656,40 грн, а саме: грудень 2016 року на суму 247111,02 грн; січень 2017 року на суму 182545,38 грн;

за результатами перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб (заробітна плата) на загальну суму 173492,74 грн, а саме: грудень 2016 року на суму 102440,88 грн; січень 2017 року на суму 71051,94 грн;

8) частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 року № 322-VIІІ зі змінами та доповненнями, а саме: ФОП ОСОБА_1 використовував найману працю без укладання трудового договору (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

9) підпунктів 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 не нараховано та не перераховано до бюджету військовий збір на загальну суму 50262,44 грн, а саме: за грудень 2016 року на суму 29129,33 грн та січень 2017 року на суму 21133,11 грн;

10) пунктів 1, 4 частини другої статті 6, пункту 3 статті 7, пункту 8 статті 9 Закону України від 08.07.2010 року № 2664-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зі змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 не подані таблиці 1 додатку 5 нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями за 2016, 2017 роки, єдиний внесок з сум чистого доходу не нарахований, не утриманий і не перерахований до бюджету в загальній сумі 49401,00 грн, у тому числі за 2016 рік в сумі 23760,00 грн, за 2017 рік в сумі 25641,00 грн;

11) пунктів 1, 4 частини другої статті 6, пункту 1 частини першої статті 7 Закону України від 08.07.2010 року № 2664-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" зі змінами та доповненнями, ФОП подано невірні звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого ЄВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 4) за грудень 2016 року та січень 2017 року, не в повному обсязі нараховано та перераховано ЄВ із суми виплаченої заробітної плати на загальну суму 525135,60 грн: за грудень 2016 року на суму 302024,58 грн, за січень 2017 року на суму 223111,02 грн;

12) пункту 183.4 статті 183, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, платником податків занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті в період з 11.10.2016 року по 31.12.2017 року на загальну суму 1658865,60 грн та донараховано до бюджету ПДВ в сумі 1658865,60 грн;

13) пункту 1 статті 3 Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", ФОП ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність у сфері роздрібної торгівлі з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами та оптової торгівлі м`ясом і м`ясними продуктами за готівкові кошти та безготівкові кошти без використання реєстраторів розрахункових операцій.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 05.02.2019 року №223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 25-95).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 25.03.2019 року прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в сумі 1,00 грн (т. 1 а.с. 100);

- № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 603149,22 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 603149,22 грн, штрафні (фінансові) санкції - 214186,64 грн, пеня - 215813,24 грн (т. 1 а.с. 102);

№ , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 510,00 грн (т. 1 а.с. 104);

№ , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 2028299,86 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 1622639,89 грн, штрафні (фінансові) санкції - 405659,97 грн (т. 1 а.с. 106);

№ , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію з податку на доходи фізичних осіб в сумі 340,00 грн (т. 1 а.с. 108);

№ , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2071802,00 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 1656865,60 грн, штрафні (фінансові) санкції - 414216,40 грн (т. 1 а.с. 111);

№ , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку на 259039,11 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 207231,46 грн, штрафні (фінансові) санкції - 51807,65 грн (т. 1 а.с. 113);

№ , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 86095,77 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 50262,44 грн, штрафні (фінансові) санкції - 17818,89 грн, пеня - 17984,44 (т. 1 а.с. 115);

№ , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 169024,99 грн, у тому числі: податкові зобов`язання - 135219,99 грн, штрафні (фінансові) санкції - 33805,00 (т. 1 а.с. 117).

Також 25.03.2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві прийняті рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 25.03.2019: № , № , № та № (т. 1 а.с. 119-126).

Крім того, 25.03.2019 року Головним управлінням ДФС у м. Києві сформовано вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.03.2019 № Ф-99У та № Ф-100У (т. 1 а.с. 127, 128).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних індивідуальних актів, суд першої інстанції також встановив, що у зв`язку з отриманням листа старшого слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 20.04.2018 року №2265/8/26-59-23-01, в якому вказано на встановлення порушень податкового законодавства ФОП ОСОБА_1 при здійсненні господарської діяльності за 2016-2017 роки (т. 2 а.с. 107-112), ГУ ДФС у м. Києві направило на адресу ФОП ОСОБА_1 запит від 25.04.2018 року №19617/В/26-15-42-05-27 «Про надання інформації та її документального підтвердження» (т. 2 а.с. 95-96), який не засвідчений печаткою контролюючого органу та який повернувся відправнику у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (т. 2 а.с. 97-99).

Крім іншого, суд першої інстанції встановив, що постановою слідчого з особливо важливих справ десятого слідчого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 25.12.2019 року закрито кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00000172 від 22.02.2019 року, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 218-224).

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 20, 21, 73, 75, 77, 78, 81 Податкового кодексу України, Окружний адміністративний суд міста Києва, врахувавши ряд правових позицій Верховного Суду, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на порушення Відповідачем порядку призначення перевірки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Згідно пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За правилами пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

При цьому, пунктом 78.4 статті 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Вимоги до запиту встановлені п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу, згідно якого такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити, зокрема, печатку контролюючого органу.

В силу положень пп. пп. 1, 3 абз. 7 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Згідно абз. 17 п. 73.3 ст. 73 ПК України у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Таким чином, наявність податкової інформації про порушення платником податків податкового законодавства є підставою для призначення податкового перевірки виключно у випадку, якщо платник податків не спростує виявлені порушення шляхом надання відповіді на письмовий запит контролюючого органу.

Водночас, обов`язок платника податків із надання відповіді на запит контролюючого органу виникає виключно у випадку оформлення такого запиту у відповідності до вимог п. 73.3 ст. 73 ПК України.

У постанові Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі № 320/7159/19 підкреслено, що законною є перевірка, призначенню якої передує направлення платнику податків запиту, який відповідає встановленим вимогам, та ненадання відповіді на складений у відповідності до вимог ПК України запит контролюючого органу (відповіді на законний запит).

Порушення вимог щодо складання, оформлення, надіслання запиту нівелюють його юридичну значимість та не створюють для платника податків будь-яких правових наслідків для цілей його виконання.

Тобто, платник податків не зобов`язаний виконувати, надавати відповідь на запит, який не відповідає встановленим вимогам.

Так, як було вірно встановлено судом першої інстанції, запит ГУ ДФС у м. Києві від 25.04.2018 року №19617/В/26-15-42-05-27, всупереч наведених вимог п. 73.3 ст. 73 ПК України, не містить обов`язкового його реквізиту - печатки контролюючого органу. При цьому, у доповідній записці від 08.08.2018 року №6160/26-15-42-05-28 (т. 2 а.с. 100), відомості якої покладені в основу прийняття наказу від 10.08.2018 року №12217 про проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , жодним чином не вказано на те, що останній у відповідь на запит контролюючого органу не надав пояснення чи документи, а лише зазначено, що така перевірка проводиться у зв`язку з отриманням інформації про порушення вимог чинного законодавства. Поряд з цим, як було підкреслено вище, обов`язковою умовою для проведення перевірки на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України є не лише отримання контролюючим органом інформації щодо порушення платником податків законодавства, а й ненадання особою відповіді на обов`язковий запит податкового органу у випадку, якщо такий запит оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства.

Судова колегія звертає увагу, що в апеляційній скарзі Відповідач жодним чином не спростовує висновків суду першої інстанції щодо невідповідності складеного ГУ ДФС у м. Києві запиту вимогам ПК України. Крім того, мотиви та аргументи апеляційної скарги взагалі стосуються порушень, допущених ТОВ «Група Компаній «Рідна Марка», а не ФОП ОСОБА_1 ..

У постанові від 05.11.2019 року у справі №810/615/17 Верховний Суд підкреслив, що дотримання посадовими особами контролюючого органу законодавчо установлених обмежень щодо призначення податкової перевірки є обов`язковою передумовою реалізації податковим органом права на проведення перевірки. Передбачене пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України право платника не допустити посадових (службових) осіб до перевірки є лише додатковою гарантією захисту прав платника у сфері публічного права, яким платник вправі скористатися на власний розсуд.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно висновку, сформульованого Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21.02.2020 року), «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

У ще одній палатній справі (постанова від 22.09.2020 року у справі №520/8836/18) окрім наведених, суд касаційної інстанції обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: «перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом» та «встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що у справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

Системний аналіз наведених норм у своїй сукупності дає підстави для висновку, що акт перевірки, отриманий в результаті фактичної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених ч. 2 ст. 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі висновків акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перевірка суб`єкта господарювання була проведена за відсутності на те правових підстав, що в силу неодноразово згаданих вище позицій Верховного Суду свідчить про протиправність прийнятих за її наслідками індивідуальних актів та, як наслідок, необхідність їх скасування.

У контексті наведеного колегія суддів також зауважує, що за встановлення протиправності дій податкового органу щодо проведення перевіри без законних підстав у суді відсутня необхідність аналізу протиправності висновків контролюючого органу по суті виявлених перевіркою порушень.

Указану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 29.04.2021 року у справі № 320/6192/19.

Крім іншого, суд першої інстанції вірно зауважив, що як було встановлено раніше, постановою слідчого з ОВС десятого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві від 25.12.2019 року закрито кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 00000172 від 22.02.2019, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 218-224). Із змісту вказаної постанови вбачається, що у ході проведення досудового розслідування не підтверджено фактичними даними висновки акта документальної перевірки від 05.02.2019 року № 223/26-15-42-05/ НОМЕР_1 , і таким чином відсутня шкода, нанесена Державному бюджету України у вигляді ненадходження податків, зборів, інших обов`язкових платежів, а таким чином відсутня об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого статтею 212 КК України.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Бєлова

О.В. Карпушова

Повний текст постанови складено та підписано « 01» вересня 2021 року.