Справа № 320/11717/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2021 року справа №320/11717/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Коздровської К.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану матеріальну шкоду внаслідок неправомірних дій в розмірі 235 689,90 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2020 року відповідача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу частини. Однак, у відповідача залишилась заборгованість перед військовою частиною у загальному розмірі 235 689 грн. 90 коп., що утворилась внаслідок притягнення його до підвищеної матеріальної відповідальності наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №79 «Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення нестачі майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 ». На звернення командування військової частини НОМЕР_1 від 24 вересня 2020 вих. №2495 з проханням добровільно відшкодувати цю шкоду до 24 жовтня 2020 року ОСОБА_1 не відреагував, тому позивач вважає, що остання підлягає відшкодуванню в судовому порядку.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року відкрито спрощене провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Витребувано належним чином засвідчені докази у справі від сторін.

Копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року про відкриття провадження у справі було направлено на адресу відповідача, вказану в позовній заяві. Відомості щодо місця проживання відповідача за адресою, вказаною у позові, підтверджено листом виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 30.11.2020 №11-16/511 на запит суду.

Копію ухвали Київського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2020 року про відкриття провадження у справі отримано відповідачем особисто, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

30 листопада 2015 року військова частина НОМЕР_1 була включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Міністерством оборони України з наданням статусу юридичної особи та присвоєнням ідентифікаційного коду 26621573, що підтверджується довідкою від 04 грудня 2015 року №79/15 (а.с.23).

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 листопада 2018 року №261 «Про проведення щорічної планової інвентаризації матеріальних цінностей у військовій частині за 2018 рік» вирішено у період з 20.11.2018 по 22.12.2018 провести щорічну планову інвентаризацію матеріальних цінностей у військовій частині НОМЕР_1 , підпорядкованих військових частин та організувати взаємодію щодо вчасного отримання від військових частинах (установах) зарахованих на матеріально-технічне забезпечення до військової частини НОМЕР_1 інвентаризаційних описів за матеріальні цінності передані їм на відповідне зберігання (використання) (а.с.7-8).

В ході проведення щорічної планової інвентаризації матеріальних цінностей на підставі вищевказаного наказу, комісією військової частини НОМЕР_1 виявлено факт нестачі матеріальних цінностей служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 , зокрема: олива трансмісійна А в кількості - 372,57 кг; олива Р в кількості - 657,8 кг; олива МГЕ-10 А в кількості - 360 кг; олива АУ в кількості - 1715,22 кг; рідина охолоджуюча М-40 в кількості - 2000 кг; каністра стальна КС-20 в кількості - 10 шт.; бочка оцинкована БСО-1-200 в кількості - 18 шт.; відро оцинковане заправне 10-15 л в кількості - 2 шт.; воронка оцинкована заправна 5 л в кількості - 2 шт. Дане підтверджується рапортом голови підкомісії підполковником О.Островським від 29 грудня 2018 року (а.с. 20).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2018 року №314 «Про проведення службового розслідування по факту виявлення нестачі під час проведення щорічної планової інвентаризації майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 » вирішено провести розслідування для з`ясування причин та обставин по факту виявлення нестачі під час проведення щорічної планової інвентаризації майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 21).

Під час даного службового розслідування встановлено, що починаючи з 25.10.2016 по 08.09.2018 обов`язки начальника служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 виконував заступник командира частини з тилу - начальник тилу майор ОСОБА_1 . За час виконання обов`язків начальника служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 заступник командира частини з тилу - начальник тилу, майор ОСОБА_1 звірки з службою пального і мастильних матеріалів не проводив, донесення про списки матеріальних засобів служби ПММ з 23 серпня 2017 року до служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 не подавав.

Під час прийняття-здавання посади начальника служби пального і мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_2 у виконуючого обов`язки начальника служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 заступника командира частини з тилу - начальник тилу, майора ОСОБА_1 був складений «Акт прийняття-здавання посади».

У розділі «Стан обліку звітності» було вказано, що облік пального, технічних засобів в діловодстві служби і на складі ведеться з порушенням. Відсутні: книга реєстрації облікових документів (додаток 1), книга обліку наявності та руху матеріальних засобів (додаток 46), книга обліку матеріальних засобів, виданих у тимчасове користування (додаток 16), книга обліку відвантаження матеріальних засобів (додаток 23), книга обліку втрат матеріальних засобів (додаток 5).

У військовій частині також відсутні наступні документи: звіт про наявність і рух пального, масел, мастил і спеціальних рідин поточного забезпечення (форма 3/ПММ); звіт про наявність та рух технічних засобів служби пального поточного забезпечення (форма 13/ПММ); книги обліку (додаток 46) за минулий та поточний рік не ведуться; прибутково-видаткові документи в службі пального проводяться з запізненням (не проводиться з 2017 року).

Звітність по службі в вищий довольчий орган військової частини НОМЕР_1 представляється не своєчасно (останній звіт за червень 2017 року).

У розділі «Стан контрольно-ревізійної роботи. Законність витрачання матеріальних засобів» було вказано, що витрачання матеріальних засобів, нестачу або надлишки матеріальних засобів до 07 вересня 2018 року визначити неможливо, тому що документи на витрачання матеріальних засобів не проведені за 2018 рік, книги обліку не заповнені. Фактичну наявність і марку масел і спеціальних рідин встановити неможливо, оскільки на бочках відсутні ярлики. Крім того, відсутні документи, які підтверджують використання оливи трансмісійної «А», «Р», оливи АУ, оливи МГЕ-10А, охолоджуючої рідини М-40.

Згідно з довідки-розрахунку на нестачу матеріальних засобів служби пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 встановлено, що вартість майна служби, нестачу якої виявлено в ході проведення планової щорічної інвентаризації майна за 2018 рік становить 90 940 (дев`яносто тисяч дев`ятсот сорок) грн. 75 коп., зокрема: олива трансмісійна А в кількості - 372,57 кг вартістю 5 010 грн. 67 коп.; олива Р в кількості - 657,8 кг вартістю 13 372 грн. 68 коп.; олива МГЕ-10А в кількості - 360 кг вартістю 12 280 грн. 43 коп.; олива АУ в кількості 1 715,22 кг вартістю 27 100 грн. 34 коп.; рідина охолоджуюча М-40 в кількості - 2000 кг вартістю 20 972 грн. 56 коп.; каністра стальна КС-20 в кількості - 10 шт. вартістю 489 грн. 62 коп.; бочка оцинкована БСО-1-200 в кількості - 18 шт. вартістю 11 685 грн. 74 коп.; відро оцинковане заправне 10-15 л в кількості - 2 шт. вартістю 14 грн. 08 коп.; воронка оцинкована заправна 5 л в кількості - 2 шт. вартістю 14 грн. 63 коп.

Загалом, враховуючи вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкриття якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», допущеною нестачею військового майна служби пального і мастильних матеріалів тилу Військової частини НОМЕР_2 державі завдано матеріальних збитків на загальну суму 272 822 грн. 25 коп.
Причинами даного правопорушення є порушення вимог статей 11, 16, 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 13 Розділу ІІІ Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовця, пунктів 3.1.9, 3.1.10 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України майором ОСОБА_1 , заступником командира Військової частини НОМЕР_2 з тилу - начальником тилу, нехтування вимогами чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильного керування ними у своїй діяльності; відсутність організації контролю за веденням обліку, здійсненням постійного контролю за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів майна продовольчої служби переданого безпосередньо під звіт як посадовій особі, та особиста недисциплінованість та безвідповідальне відношення до виконання своїх обов`язків.
Умовами, що сприяли даному порушенню є: порушення вимог, передбачених статей 11, 16, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 11 Розділу ІІ Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовця, пунктів 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, пунктів 11, 12 Інструкції з обліку військового майна підполковником ОСОБА_3 , командиром Військової частини НОМЕР_2 , недотримання вимог чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильного керування ними у своїй діяльності, відсутність належного контролю за веденням обліку матеріальних засобів майна продовольчої служби підлеглими посадовими особами та не вжиття належних дієвих засобів, передбачених військовими статутами, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобіганню розкраданню, знищенню, псуванню військового майна, інших корисливих зловживань або щодо притягнення винних до відповідальності по відшкодуванню завданих державі збитків, недостатня роз`яснювальна робота заступником командира Військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення щодо невідворотності покарання кожного військовослужбовця у разі вчинення ним правопорушення та притягнення винної особи до юридичної відповідальності по відшкодуванню завданих державі збитків.

Результати службового розслідування було оформлено відповідним актом від 27 березня 2019 року вх. №1612, затвердженим командиром військової частини НОМЕР_1 (а.с.9-19).

У подальшому, командир військової частини НОМЕР_1 прийняв наказ від 02 квітня 2019 року №79 «Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення нестачі майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 » в пункті 4 якого майора ОСОБА_1 , заступника командира Військової частини НОМЕР_2 з тилу - начальника тилу за порушення вимог, передбачених статтями 11, 16, 58, 76, 77 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 1, абзацу 1, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 13 розділу ІІІ Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності за недостачу, а також знищення або псування військового майна переданого йому під звіт для зберігання, перевезення, використання чи іншої мети на підставі вимог абзацу а) і г) розділу «У трикратному розмірі» Постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року №880 «Про затвердження переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості». Стягнуто грошові кошти в рахунок держави на загальну суму 272 822 (двісті сімдесят дві тисячі вісімсот двадцять дві) грн. 25 коп. (а.с.26-27).
Наказом командувача Сил підтримки Збройних Сил України (по особовому складу) від 07 вересня 2020 року №18 відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовій обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) майора ОСОБА_1 , заступника командира військової частини НОМЕР_2 з тилу - начальника тилу 311 окремого інженерного батальйону 48 інженерної бригади (а.с.30).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по строковій частині) від 24 вересня 2020 року №195 майора ОСОБА_1 , заступника командира з тилу - начальника тилу виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.31).

З грошового забезпечення відповідача за період з травня 2019 року по вересень 2020 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №79 «Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення нестачі майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 » утримано суму збитків завданих державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 37 132,35 грн. (а.с. 32). Залишок невідшкодованої відповідачем шкоди становить 235 689 грн. 90 коп., що підтверджено довідкою від 01 лютого 2021 року №239 (а.с.37).

Листом від 24 вересня 2020 року №2495 військова частина НОМЕР_1 запропонувала відповідачу добровільно відшкодувати дану заборгованість по збиткам до 24 жовтня 2020 року (а.с.36).

Оскільки відповідач добровільно її не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 65 Конституції України громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21 вересня 1999 року №1075-XIV (далі - Закон №1075-XIV; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1075-XIV визначено, що військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Стаття 3 Закону №1075-XIV передбачає, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язки, зокрема берегти державне майно.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Стаття 26 Статуту передбачає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах (стаття 27 Статуту).

У силу статті 76 Статуту заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу в мирний і воєнний час відповідає за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів полку (окремого батальйону) підпорядкованими службами; за підвезення всіх видів матеріальних засобів та за водопостачання; за торговельно-побутове забезпечення особового складу; за утримання казарм та іншого житлового фонду; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, додержання правил охорони довкілля і стан пожежної безпеки безпосередньо підпорядкованих йому підрозділів і служб, укомплектування їх озброєнням і технікою тилу; за стан обліку матеріально-технічних засобів підпорядкованих служб.
Заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Приписами статті 77 Статуту передбачено, що заступник командира полку (окремого батальйону) з тилу зобов`язаний, зокрема: організовувати своєчасне забезпечення підпорядкованими службами підрозділів полку (окремого батальйону) матеріальними засобами; планувати і організовувати підвезення підрозділам полку (окремого батальйону) матеріальних засобів та забезпечувати водопостачання; перевіряти не менше ніж двічі на рік наявність і стан матеріальних засобів у підрозділах полку (окремого батальйону) і безпосередньо підпорядкованих складах з оформленням відповідних актів; організовувати щорічне проведення інвентаризації всього майна і техніки у службах; організовувати й контролювати ведення обліку та звітності в установленому порядку.

Згідно з статтею 96 Статуту начальник служби пально-мастильних матеріалів полку підпорядковується заступникові командира полку з тилу і є прямим начальником особового складу служби пально-мастильних матеріалів полку.

На доповнення до вимог, викладених у статтях 82 - 84, начальник служби пально-мастильних матеріалів полку відповідає за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин та здійснює контроль за ним, а також за виконання заходів безпеки під час користування ними і зобов`язаний: перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність та якість пального, спеціальних рідин у підрозділах і на складі полку, а також наявність та стан технічних засобів служби; організовувати правильну експлуатацію технічних засобів служби, роботу, пов`язану з прийманням, зберіганням і видачею підрозділам пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин і технічних засобів, а також роботу пунктів заправлення, забезпечуючи при цьому проведення заходів пожежної безпеки і виконання вимог безпеки; здійснювати аналіз витрачання пального і мастильних матеріалів та готувати його для підбиття підсумків діяльності за місяць; забезпечувати контроль якості пального згідно з чинними інструкціями та керівними документами; складати обґрунтовані розрахунки на кошти, необхідні для служби; організовувати збір і здавання відпрацьованих нафтопродуктів, охолоджуючих рідин.

Основи організації та ведення військового (корабельного) господарства, права та обов`язки посадових осіб військової частини (корабля) та з`єднання, пов`язані з веденням військового (корабельного) господарства визначені Положенням про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року №300 (далі - Положення №300).

Відповідно до вимог пункту 3.1.9 Положення №300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, розкраданням.

Посадові особи з`єднання, що відають військовим (корабельним) господарством, мають право: давати необхідні вказівки та роз`яснення по колу своїх обов`язків у відповідності з постановами та розпорядженнями Уряду України, наказами директивами Міністра оборони України, вказівками начальників головних і центральних управлінь та самостійних відділів (служб) Міністерства оборони України, видів військ і військових округів (оперативних командувань (ОК); контролювати виконання посадовими особами військових частин (підрозділів, служб) чинних наказів, положень, настанов, керівництв, інструкцій та вказівок по службах (службі) (пункт 3.1.10 Положення №300).

Відповідно до пункту 3.2.3 Положення №300 начальник служби пального та мастильних матеріалів частини відповідає за стан справ у своїй службі і виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань - виконує вказівки начальника служби пального та мастильних матеріалів вищого штабу.

Начальник служби пального та мастильних матеріалів частини відповідає, зокрема за забезпечення частини пальним, мастильними матеріалами, спеціальними рідинами, які повинні відповідати вимогам державних стандартів і технічних умов, та технічними засобами служби, за правильне їх утримання, зберігання та витрати, а також за дотримання заходів безпеки при поводженні з ними.

Він підпорядкований заступнику командира частини по тилу і є прямим начальником особового складу служби пального та мастильних матеріалів частини.

Він повинен: контролювати витрати пального та мастильних матеріалів, заходи проводити щодо їх ощадливої видачі у підрозділах частини; перевіряти не рідше одного разу на місяць наявність та якість пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та стан технічних засобів служби; організовувати щомісячне знімання залишків пального в баках автомобілів та на складі частини; організовувати та систематично здійснювати контроль якості пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів при їх прийманні, зберіганні і видачі; проводити облік та звітність щодо пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів.

Отже, в силу наведених вимог Статуту та Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України відповідач як заступник командира Військової частини НОМЕР_2 з тилу - начальник тилу був визначений відповідальним за матеріальне й технічне забезпечення підрозділів частини, стан обліку матеріально-технічних засобів, як начальник служби пального та мастильних матеріалів Військової частини НОМЕР_2 був визначений відповідальним за ощадливе витрачання пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин, здійснення контролю за ними.

Вказане також відповідає функціональним обов`язкам начальника командира з тилу - начальник тилу Військової частини НОМЕР_2 , затвердженими командиром військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2019 та функціональним обов`язкам начальника служби пального та мастильних матеріалів Військової частини НОМЕР_2 , затвердженими командиром Військової частини НОМЕР_2 від 30.05.2019 (а.с.33-34).

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №243/95-ВР).

Згідно з абзацом 1 пункту 2 Розділу І Положення №243/95-ВР відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Приписами пункту 3 Розділу І Положення №243/95-ВР передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

Згідно з пунктом 4 Розділу І Положення №243/95-ВР встановлено, що відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

За приписами пункту 5 Розділу І Положення №243/95-ВР час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

Згідно з пунктом 8 Розділу І Положення №243/95-ВР залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Відповідно до пункту 13 Розділу ІІІ Положення №243/95-ВР військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі, зокрема недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Пунктом 14 Розділу ІІІ Положення №243/95-ВР передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 17 Розділу IV Положення №243/95-ВР командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб. Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Розслідування не проводиться, якщо причини, розмір шкоди та винних осіб встановлено в ході ревізії (перевірки), інвентаризації, дізнання, попереднього слідства або судом.

Пунктом 18 Розділу IV Положення №243/95-ВР визначено, що розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності. Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту. Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.

Розслідуванням повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункт 19 Розділу IV Положення №243/95-ВР).

Військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані, які притягаються до матеріальної відповідальності, ознайомлюються з матеріалами розслідування, про що у висновках робиться відповідний запис. Вони мають право подавати свої заперечення та клопотання на ім`я командира (начальника) військової частини (пункт 22 Розділу IV Положення №243/95-ВР).

Відповідно до пункту 23 Розділу IV Положення №243/95-ВР командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.

Приписи Положення №243/95-ВР втратили чинність у зв`язку із набранням чинності нормами Закону України від 03 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі Закон №160-IX), тобто з 31 жовтня 2019 року.

Таким чином, наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Як установлено судом вище за результатами проведеного службового розслідування складено акт від 27 березня 2019 року вх. №1612, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , у якому зафіксовано, що відповідач під час проходження військової служби, ігноруючи вимоги чинного законодавства, своєю протиправною поведінкою не виконував або недбало виконував свої службові обов`язки, в результаті чого державі було заподіяно пряму дійсну шкоду у вигляді нестачі майна.

Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 1995 року №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» (яка була чинна на час виникнення та дії спірних правовідносин) агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо відшкодовуються у трикратному розмірі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З огляду на встановлений факт втрати відповідачем матеріальних засобів та доведеними обставинами наявності у відповідача матеріальної відповідальності за їх втрату, а також враховуючи, що на час розгляду цієї справи відповідачем не надано суду доказів добровільного відшкодування завданої державі в особі військової частини НОМЕР_1 шкоди у розмірі 235 689,90 грн., суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі №818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Суд також зауважує, що відповідач був ознайомлений із фактом притягнення його до підвищеної матеріальної відповідальності. Доказів оскарження наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 квітня 2019 року №79 «Про результати проведення службового розслідування по факту виявлення нестачі майна служби пального і мастильних матеріалів у Військовій частині НОМЕР_2 » матеріали справи не містять, як наслідок, він є чинним і таким, що підлягає виконанню. Заперечень проти позову відповідач також не подавав.

За змістом частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів понесення витрат із залученням свідків та проведення експертиз, такі відповідно вимог статті 139 КАС України до стягнення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) завдану ним матеріальну шкоду в розмірі 235 689,90 грн. (двісті тридцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 90 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 31.08.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.