Справа № 380/6662/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 вересня 2021 року

Київ

справа №380/6662/20

адміністративне провадження №К/9901/30084/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Калашнікової О.В.,

суддів: Губської О.А., Мартинюк Н.М.,

касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року

у справі №380/6662/20

за позовом ОСОБА_1

до П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, керівника Київської обласної прокуратури, Київської обласної прокуратури

про визнання протиправними і скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офіс Генерального прокурора (далі- П`ятнадцята кадрова комісія), Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора Венедіктової І.В., керівника Київської обласної прокуратури, Київської обласної прокуратури, в якому просив: визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 16 липня 2020 року №7н «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо нього; визнати протиправним з моменту прийняття та скасувати наказ Генерального прокурора від 27 липня 2020 року №195к про звільнення його з посади заступника прокурора Київської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 03 серпня 2020 року; поновити його на посаді заступника керівника Київської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 02909996) з 03 серпня 2020 року та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 16 липня 2020 року №7н «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора від 27 липня 2020 року №195к про звільнення позивача з посади заступника прокурора Київської області та з органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 03 серпня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 в Київській обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді заступника прокурора Київської області та в органах прокуратури з 04 серпня 2020 року. Стягнуто з Київської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 04 серпня по 15 жовтня 2020 року в розмірі 96945,39 грн, без урахування податків, зборів та обов`язкових відрахувань.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині поновлення позивача на посаді та частково задоволено позов в цій частині. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника прокурора Київської області з 04 серпня 2020 року. В іншій частині рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону - КАС України, суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 11 травня 2021 року, а касаційну скаргу подано 23 липня 2021 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Одночасно з касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Скаржник зазначає, що Офісом Генерального прокурора вже подавалася касаційна скарга на оскаржувані судові рішення, при цьому як зазначає скаржник, ним додержано тридцятиденний строк при поданні першої касаційної скарги. Проте Верховний Суду ухвалою від 15 липня 2021 року вказану касаційну скаргу повернув особі, яка її подала оскільки, заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку. Також Судом при поверненні касаційної скарги роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції.

Також заявник зазначає, що нормами КАС України не визначено строків звернення до суду касаційної інстанції після повернення касаційної скарги, оскільки процесуальним законодавством регламентовано виключно загальні строки на касаційне оскарження судових рішень. Так, на думку скаржника, єдиною логічною і послідовою підставою для поновлення заявнику строку звернення до суду касаційною інстанції є частина 2 статті 329 КАС України.

Проаналізувавши клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд прийшов до наступних висновків.

Копію зазначеної ухвали Верховного Суду від 15 липня 2021 року скаржник отримав 21 липня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повторно з касаційною скаргою скаржник звернувся лише 12 серпня 2021 року, тобто через 22 дні після отримання копії ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пунктом 7 частини 3 статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також статтц 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Значний проміжок часу з моменту отримання ухвали Суду про повернення касаційної скарги та повторним поданням касаційної скарги (22 дні) вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника у касаційному перегляді судових рішень у даній справі.

Скаржником не наведено об`єктивних перешкод для повторного направлення цієї касаційної скарги у найкоротший термін.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Поновлення судом строку на касаційне оскарження з урахуванням вищезазначеного не відповідатиме принципу правової визначеності, як одного з основних елементів принципу верховенства права.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що посилання заявника на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та на практику Європейського Суду без обґрунтування поважності причин пропуску строку та без надання відповідних доказів не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

Аналіз матеріалів касаційної скарги також свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України в частині необхідності сплату судового збору в повному обсязі.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що позивач звернувся до суду у 2020 році заявив три вимоги немайнового характеру, одна з яких є похідною та одну вимогу майнового характеру, яку було задоволено судом апеляційної інстанції на суму 96945,39 грн.

Пунктом 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (надалі - №3674-VI) у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду, ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору за подання адміністративного позову майнового характеру фізичною особою встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року становив 2102 грн 00 коп.

Отже, судовий збір, який підлягає сплаті 5302,10 грн.

В матеріалах касаційної скарги міститься платіжне доручення на суму 5044,80 грн. Враховуючи вищенаведене, скаржнику необхідно здійснити доплату судового збору у сумі 257 грн 30 коп.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статті 332 КАС України, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для подання заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та з наданням відповідних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску вказаного строку, а також надання до суду документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі.

Реквізити для сплати судового збору:

ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску Офісом Генерального прокурора строку на касаційне оскарження рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №380/6662/20.

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2021 року у справі №380/6662/20 за позовом ОСОБА_1 до П`ятнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Генерального прокурора Венедіктової Ірини Валентинівни, керівника Київської обласної прокуратури, Київської обласної прокуратури про визнання протиправними і скасування рішень, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

О.А. Губська

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду