Справа № 420/12787/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної податкової служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДПС у Миколаївській області (, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2020 року №31710/6/99-00-06-03-01-06 про залишення скарги без розгляду, визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги від 06 лютого 2019 року №Ф-1568-51 у розмірі 18 276,72 грн., визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 19 листопада 2020 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної податкової служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДПС у Миколаївській області (, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2020 року №31710/6/99-00-06-03-01-06, видане Державною податковою службою України про залишення скарги без розгляду; визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області по нарахуванню боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 22.09.2020 року; визнання протиправною та скасування вимоги від 06 лютого 2019 року №Ф-1568-51 у розмірі 18 276,72 грн. та визнання протиправною бездіяльність Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо списання безпідставно нарахованого ОСОБА_1 боргу (недоїмки) та зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо списання нарахованого боргу (недоїмки).

Ухвалою від 07 грудня 2020 року після усунення недоліків, що зумовили залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана вимога, якою позивачу нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що з 06.03.2006 року та до сьогодні зареєстрована та фактично проживає у м. Одесі, та не здійснює індивідуальну адвокатську діяльність з моменту свого переїзду та працевлаштування у м. Одесі в якості найманого працівника, що підтверджується витягом із трудової книжки позивача.

Також, позивач зазначила, що єдиним джерелом доходів протягом зазначеного періоду є заробітна плата за основним місцем роботи, при нарахуванні та виплаті якої роботодавець сплачував та сплачує передбачені чинним законодавством податки та збори, у тому числі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, останнє місце роботи ТОВ «Прайм Груп Холдинг», при нарахуванні та виплаті заробітної плати роботодавцем сплачені усі податки, у т.ч. і єдиний внесок у сумі не меншій за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Таким чином, позивач вважає, що є застрахованою особою та єдиний внесок за неї сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, це включає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, яка має право провадити адвокатську діяльність.

Позивач зазначила, що нею було направлено скаргу на адресу Державної податкової служби України на дії ГУ ДПС у Миколаївській області та вимогу про сплату боргу, однак рішенням від 12.10.2020 року скаргу позивача було залишено без розгляду. На думку позивача, це рішення є протиправним, оскільки відповідач формально розглянув її скаргу, не перевірив зазначені у скарзі факти та не проаналізував вказані на їх підтвердження докази.

Так, позивач зазначив, що відповідач розглянув скаргу лише в частині, що стосується визнання протиправною та скасування вимоги, не враховуючи, що позивачу не було відомо про існування оскаржуваної вимоги, та не розглянув вимоги скарги стосовно визнання протиправними дії ГУ ДПС у Миколаївській області.

Позивач стверджує, що в січні 2006 року нею були подані відповідні заяви, форми для зняття з обліку до Снігурівської ДПІ та Снігурівського районного управління Пенсійного фонду України, де перебувала на обліку з жовтня 2003 року.

Також позивач зазначив, що бездіяльність відповідачів в процесі розгляду її звернень і скарги в процедурі досудового врегулювання спору свідчить про відсутність їх намірів щодо вжиття заходів по припиненню порушень й відновленню її законних прав шляхом списання незаконно нарахованого боргу з єдиного внеску. Тому позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідачів у питанні списання безпідставно нарахованого боргу та зобов`язання вчинити дії щодо списання боргу.

До суду 05 січня 2021 року (вхід. № 368/21) від відповідача ГУДПС у Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення заперечував, зазначивши, що позивач перебуває на обліку як платник податку та враховуючи наявність заборгованості з єдиного внеску за період за 2017 рік по 2018 рік в ІС «Податковий борг» автоматичному режимі сформовано податкову вимогу.

Також відповідач зазначив, що згідно з реєстраційних даних адреса платника: АДРЕСА_2 , на яку була надіслана оскаржувана вимога.

На думку відповідача, зміни внесені у Закон № 2464 з 2017 року дозволяють стверджувати, що обов`язком платника податку сплачувати єдиний внесок виникає без прив`язки до отримання ним доходу.

Стосовно доводів позивача, що вона працює в ТОВ «Прайм Груп Холдинг», відповідач зазначив, що лише 22.09.2020 року прийнято рішення № 002 про припинення незалежної професійної діяльності фізичною особою за її рішенням. На думку відповідача, особа, яка проводить незалежну професійну діяльність вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску з дати реєстрації, а роботодавці розглядаються окремо як платники єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тобто на думку відповідача, такі обставини не звільняють позивача від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як самозайнятої особи.

Позивачем надано відповідь на відзив (вхід. № 806/21 від 06.01.2021 року), відповідно до якого позивач наполягав на задоволенні позову.

Ухвалою від 25 січня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 420/12787/20 на 30 днів до 07 березня 2021 року.

До суду 15 лютого 2021 року (вхід. № 7165/21) від відповідача ДПС України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що рішення ДПС України №1124 від 04.11.2020 року, яким скаргу позивача залишено без розгляду є правомірним, оскільки платник на день надсилання (вручення) йому контролюючим органом вимоги про сплату боргу (недоїмки) не повідомив в установленому порядку про зміну місцезнаходження (місця проживання), а тому вимога вважається належним чином надісланою (врученою) навіть у разі її повернення як такої, що не знайшла адресата.

До суду від позивача надійшла відповідь на вказаний відзив (вхід. № 700/21 від 15.02.2021 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

Відповідачі не скористалися правом на підготовку заперечень.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 03 березня 2021 року, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

Позивач на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить звіт від поштового сервера, до суду 14 січня 2021 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Представники відповідачів на відкрите судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином та завчасно, про що свідчать звіти від поштового сервера. До суду 18 березня 2021 року від ГУДПС у Миколаївській області надійшов лист про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 08 квітня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Ухвалою від 21 квітня 2021 року поновлено судовий розгляд справи № 420/12787/20 та витребувано у Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Семінарська, 5) належним чином засвідчені копії форми сплати ЄСВ ТОВ «Прайм Груп Холдинг» (, місцезнаходження: 65014,м. Одеса, вул. Інбер Віри, 5, офіс 301, 3 поверх) за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01.01.2017 року по 22.09.2020 року та зупинено провадження у справі,- до одержання витребуваних судом документів.

До суду 11 травня 2021 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов лист з повідомленням про можливість отримання витребуваної інформації в управлінні Пенсійного фонду України.

Тому ухвалою суду від 17 травня 2021 року поновлено провадження у справі та у той же день постановлено ухвалу про витребування у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії форми сплати ЄСВ ТОВ «Прайм Груп Холдинг» (, місцезнаходження: 65014,м. Одеса, вул. Інбер Віри, 5, офіс 301, 3 поверх) за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01.01.2017 року по 22.09.2020 року та детальну інформацію стосовно персоніфікованих даних застрахованої особи, та зупинено провадження у справі,- до одержання витребуваних судом документів.

До суду 17 серпня 2021 року на виконання ухвали суду від ГУПФУ в Одеській області надійшли витребувані документи.

Ухвалою від 03 вересня 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 6 березня 2006 року, що підтверджено даними з паспорту громадянина України та довідкою, виданої Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 12.11.2013 року № 12/492 вих. (а.с. 25).

Також з паспорту позивача вбачається, що раніше ОСОБА_1 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , та була знята з реєстрації за вказаною адресою 24 січня 2006 року (а.с. 24).

Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру адвокатів, ОСОБА_1 07.07.2000 року отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №253 Миколаївською обласною КДКА (а.с.56-57).

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_2 , ОСОБА_1 01.09.2009 року прийнята на посаду генерального директора начальника управління корпоративної політики ТОВ «Альфа Інвест», яке 15.07.2013 року перейменовано в ТОВ «Прайм Груп Холдинг» (а.с.59-61).

Згідно з довідок ТОВ «Прайм Холдинг Груп» від 10.11.2020 року вх. № 16; від 20.02.2020 року №3-02, від 18.01.2019 року №01, від 06.02.2018 року, ОСОБА_1 працює у ТОВ «Прайм Груп Холдинг» та займає посаду заступника генерального директора - начальника управління корпоративної політики та дохід (а.с.62-65).

Згідно з даних про застраховану особу ОСОБА_1 , наданих ГУ ПФ України в Одеській області за найманого працівника ОСОБА_1 звітувало та сплачувало внески ТОВ «Прайм Холдинг Груп» за період з 01.01.2017 року по 30.09.2020 року.

Суд встановив, що ГУДФС у Миколаївській області виставлено ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу №Ф-1568-51 від 06 лютого 2019 року про те, що станом на 31 січня 2019 року сума боргу платника єдиного внеску становить 18276, 72 грн. (а.с.21).

Відповідно до розрахунку, борг виник за період: з 2017 рік по четвертий квартал 2018 рік (а.с. 90).

Позивач стверджувала, що вимогу не отримувала, про її наявність дізналась вже при відкритті виконавчого провадження за вказаною вимогою та включення її до Єдиного реєстру боржників.

Суд встановив, що вимога про сплату боргу №Ф-1568-51 від 06 лютого 2019 року була надіслана контролюючим органом на адресу позивача: АДРЕСА_4 . Поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання 21.05.2019, що підтверджено поштовим повідомленням та конвертом відправлення з довідкою Укрпошти про причини повернення (а.с. 88-89).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернулась зі скаргою від 12 жовтня 2020 року до Державної податкової служби України на дії ГУ ДПС у Миколаївській області щодо нарахування ОСОБА_1 боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в розмірі 32 410, 62 грн., складання й направлення вимоги № Ф-1568-51 від 06.02.2019 року про стягнення заборгованості по ЄСВ у розмірі 18 276, 72 грн. (а.с. 34-39).

Рішенням про залишення скарги без розгляду від 04.11.2020 року вих. № 31710/6/99-00-06-03-01-06 Державною податковою службою України скаргу позивача залишено без розгляду (а.с. 28-31).

Також позивач стверджувала, що в січні 2006 року нею були подані відповідні заяви, форми для зняття з обліку до Снігурівської ДПІ та Снігурівського районного управління Пенсійного фонду України, де перебувала на обліку з жовтня 2003 року.

Однак, відповідач наполягав на тому, що позивач перебувала на обліку як платник податків як самозайнята особа з 07.10.2003 року до 22.09.2020 року, коли позивачем була подана заява про прийняття рішення про припинення, що підтверджено ідентифікаційними даними ОСОБА_1 (а.с. 93).

Суд встановив, що не заперечується сторонами, що 22.09.2020 року прийнято рішення № 002 про припинення незалежної професійної діяльності позивача за її рішенням.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. № 5076-VI передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з вимогами ст. 13 вказаного вище Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. № 2464-VІ, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Окремо вказана норма визначає, що платниками єдиного внеску є також особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (п. 5 ч. 1 ст. 4 № 2464-VІ ).

Таким чином, перед встановленням статусу позивача, а саме фізична особа-підприємець або особа, яка провадить незалежну професійну діяльність важливо з`ясувати, чи така особа є працівником.

Вказаний висновок кореспондується також з положеннями пп. 14.1.226 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, у відповідності до якого самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків. інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску.

Відповідно до абз. 1 п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI (у редакції, чинній з 1 січня 2017 року), єдиний внесок нараховується:1) для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; 2) для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов`язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати (ч. 3-5 ст. 7 Закону №2464-VІ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону №2464-VI, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску.

При нарахуванні заробітної плати (доходів) фізичним особам з джерел не за основним місцем роботи ставка єдиного внеску, встановлена цією частиною, застосовується до визначеної бази нарахування незалежно від її розміру.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише за умови, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності, і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Суд звертає увагу, що податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Законом № 2464 не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності.

Із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Крім того, суд зазначає, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності як самозайнятою особою, та отримання доходу від такої діяльності. При цьому свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право на здійснення відповідної професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення відповідної діяльності.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач була взята на облік як платник податків як самозайнята особа - адвокат.

В той же час, суд встановив, що позивач у період з 01.01.2017 року по 30.09.2020 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Прайм Груп Холдинг».

Згідно з даних про застраховану особу ОСОБА_1 , наданих ГУ ПФ України в Одеській області за найманого працівника ОСОБА_1 звітувало та сплачувало внески ТОВ «Прайм Холдинг Груп» за період з 01.01.2017 року по 30.09.2020 року, сума якого перевищує мінімальну суму єдиного внеску у відповідних роках.

Отже, у розумінні Закону №2464-VI, позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховують та сплачують роботодавці в розмірі, не менше мінімального страхового внеску, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність у періоди, коли він був найманим працівником і не здійснював адвокатської діяльності як самозайнята особа.

Таким чином, в розумінні положень Закону № 2464 та пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України платником єдиного внеску відносно позивача є роботодавець.

За таких обставин, доводи відповідача про необхідність нарахування позивачеві додатково єдиний внесок є безпідставними.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 р. у справі № 460/943/19 зауважив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема, адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що нарахування позивачеві єдиного внеску у період, коли позивач перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Прайм Груп Холдинг» є безпідставним, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області по нарахуванню богу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 22.09.2020 року та визнання протиправною та скасування вимоги від 06 лютого 2019 року №Ф-1568-51 у розмірі 18 276,72 грн. є правомірними, обґрунтованими, а тому належать задоволенню.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» від 18.12.2018 року № 1200, постановлено утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності (п.2 постанови КМУ).

Також відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби установлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, у тому числі Головне управління ДФС у Миколаївській області у Головне управління ДПС у Миколаївській області

Згідно з п. 4 постанови КМУ від 19.06.2019 року № 537 визначено, що територіальні органи Державної податкової служби є правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, Головне управління ДПС у Миколаївській області як правонаступник Головного управління ДФС у Миколаївській області має відповідати за вказаними позовними вимогами.

Однак, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2020 року №31710/6/99-00-06-03-01-06, видане Державною податковою службою України про залишення скарги без розгляду, з огляду на таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 затверджена Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі Інструкція № 449).

Відповідно до п. 4 розділу УІ цієї Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Дата надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу (недоїмки) проставляється:

службовою (посадовою) особою юридичної особи, фізичною особою або їх законним чи уповноваженим представником - у разі вручення вимоги у паперовій формі під підпис. Проставляється на обох примірниках вимоги;

працівником структурного підрозділу, до функцій якого належить стягнення недоїмки, після отримання від працівника структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або посадової (службової) особи, якій надані повноваження на виконання такої функції, повідомлення про вручення поштового відправлення (повернення поштового відправлення із зазначенням причин невручення) - у разі надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення. При цьому повідомлення про вручення прикріплюється до другого примірника вимоги про сплату боргу (недоїмки);

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Матеріалами справи підтверджено, що вимога про сплату боргу №Ф-1568-51 від 06 лютого 2019 року була надіслана контролюючим органом на адресу позивача: АДРЕСА_4 . Поштове відправлення було повернуто за закінченням терміну зберігання 21.05.2019, що підтверджено поштовим повідомленням та конвертом відправлення з довідкою Укрпошти про причини повернення (а.с. 88-89).

Однак, позивач стверджувала, що в січні 2006 року нею були подані відповідні заяви, форми для зняття з обліку до Снігурівської ДПІ та Снігурівського районного управління Пенсійного фонду України, де перебувала на обліку з жовтня 2003 року.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд виходить із застосування таких норм права.

Відповідно до п. 45.1. ст. 45 Податкового кодексу України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Згідно з п. 63.1. ст. 63 Податкового кодексу України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків (п.63.2. ст. 63 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 63.5. ст. 63 Податкового кодексу України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом. Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 66.3. ст. 66 Податкового кодексу України, у разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків (далі - адміністративний район), а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.

Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації.

Таким чином, аналіз наведених норм кодексу доводить, що для зміни податкової адреси платник податків має повідомити про зміну такої адреси хоча б один із контролюючих органів.

Однак, суд зазначає, що позивачем не надано доказів щодо повідомлення або податковий орган у Миколаївській області або в Одеській області про зміну адреси та необхідність внесення змін до облікових даних позивача.

Тому враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем ГУ ДПС у Миколаївській області правомірно надіслано вимогу на останню відому адресу позивача, за якою вона взята на облік як платник податків.

З огляду на те, що п. 4 розділу УІ Інструкції № 449 передбачено, що у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням)… поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 06.02.2019 року № Ф-1568-51 вважається врученою позивачу 21 травня 2019 року (а.с. 89), тобто датою складання Укрпоштою довідки про причини повернення поштового відправлення.

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 року № 1124 затверджений Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу.

Відповідно до п. 3 Розділу ІІ цього Порядку, первинна скарга повинна бути подана до відповідного головного управління ДФС в області, місті Києві протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги або рішення територіальних контролюючих органів про нарахування пені та накладення штрафу.

Згідно з п. 3 Розділу ІУ цього Порядку, скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, а також відкликана відповідно до цього Порядку, не підлягає розгляду контролюючими органами, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення про залишення скарги без розгляду діяв відповідно до Порядку, а тому відсутні правові підстав для визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2020 року №31710/6/99-00-06-03-01-06, видане Державною податковою службою України про залишення скарги без розгляду, а тому наведені позовні вимоги не належать задоволенню.

Також не належать задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо списання безпідставно нарахованого ОСОБА_1 боргу (недоїмки) та зобов`язання відповідачів вчинити дії щодо списання нарахованого боргу (недоїмки), з таких підстав.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

В той же час суд зазначає, що на час розгляду та вирішення вказаної справи, відсутні правові підстави стверджувати, що відповідачами буде допущена протиправна бездіяльність при виконанні рішення суду, а тому у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити через їх передчасність.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір належить стягненню з відповідача ГУ ДПС у Миколаївській області на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 840, 80 грн.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної податкової служби України (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), Головного управління ДПС у Миколаївській області (, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) про визнання протиправним та скасування рішення від 04 листопада 2020 року №31710/6/99-00-06-03-01-06 про залишення скарги без розгляду, визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування вимоги від 06 лютого 2019 року №Ф-1568-51 у розмірі 18 276,72 грн., визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Миколаївській області (, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) по нарахуванню ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 22.09.2020 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 06 лютого 2019 року №Ф-1568-51 у розмірі 18 276,72 грн.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (, місцезнаходження: 54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко