Справа № 263/9138/21
Суддя: Федоренко Т. І.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/9138/21
Провадження № 2-а/263/155/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року м. Маріуполь Донецької області

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Федоренко Т.І., за участю секретаря Філянець В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Донецької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 10.07.2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУПАП за фактом того що він нібито керував транспортним засобом та був непристебнутим ремнем безпеки. В обгрунтування позову зазначає, що його автомобіль має тонування бокового скла, що унеможливлює видимість його за кермом при пересуванні. Після зупинки його працівниками поліції, він відстебнув ремінь безпеки та вийшов із автомобіля. Всупереч вимогам законодавства інспектор поліції виніс постанову ЕАН № 4469128, а не протокол про адміністративне правопорушення, тим самим позбавив надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, тому вважає винесену постанову ЕАН № 4469128 незаконною та просить суд скасувати вищевказану постанову.

21.07.2021 ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, надано позивачеві час для усунення недоліків.

17.08.2021 ухвалою суду відкрито позовне провадження. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено сторонам право на подання відзиву, відповіді на відзив, доказів. Позивача за його заявою повідомлено про призначений розгляд справи СМС-повідомленням.

Представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 10.07.2021 року близько 16.58 год. у м.Маріуполі по вул..Велика морська біля буд.59 позивач керував автомобілем Lexus RX 350, державний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки (ременями) та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України. Вказані обставини підтверджуються наявним відеозаписом з персонального реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, на якому добре видно, що водій під час руху не пристебнутий ременем безпеки. Підійшовши до автомобіля позивача, поліцейський представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував пред`явити документи, що було виконано позивачем в повному обсязі. Надалі, встановивши факт адміністративного правопорушення, роз`яснивши права особи, яка притягається до відповідальності інспектор виніс відносно позивача постанову за порушення вимог ч.5 ст.121 КУПАП. Зазначає, що після зупинки автомобіля позивач не заперечував, що дійсно рухався з не пристебнутим ременем, та повідомив, що він має статус учасника бойових дій та є особою з інвалідністю, тому має право не пристібатися ременем безпеки. З урахуванням наявних відеодоказів просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши надані суду докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.5 ст.121). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена ч.5 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведених правових норм вбачається, що інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу в той час.

Відтак, підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до ст.276 КУпАП здійснена відповідачем за місцем її перебування та виконанням нею посадових обов`язків, яка в даному випадку була уповноважена розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення, на її думку, адміністративного правопорушення, а не за місцем перебування Управління патрульної поліції.

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний зокрема: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальністьза порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до п.2.3в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Постановою серії ЕАН № 4469128 від 10.07.2021 встановлено, що водій ОСОБА_1 10.07.2021 року керував транспортним засобом Lexus RX 350, державний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки (ременями) та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР України, таким чином скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З відеозапису з персонального реєстратора закріпленого на форменому одязі патрульного, наданого суду відповідачем, вбачається, що позивач не заперечував, що дійсно рухався з не пристебнутим ременем безпеки, акцентує увагу, що він є особою з інвалідністю, тому має право не пристібатися ременем безпеки, при цьому позивач перебуває за кермом автомобіля на водійському місці та не виходив з автомобіля, як він зазначає у позові. Отже переглянутий відеозапис спростовує позицію позивача про те, що після зупинки його працівниками поліції, він відстебнув ремінь безпеки та вийшов із автомобіля.

Таким чином, суду надано докази, які свідчать про наявність у діях позивача порушення вимог 2.3.в ПДР України і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а тому за зазначених обставин постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідає вимогам закону і не підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що інспектор діяв виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України і постанова винесена ним з дотриманням та у повній відповідності норм матеріального і процесуального права та є такою, яка не має підстав для скасування

Керуючись ст. 5, 6, 8-10, 73-78, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Донецької області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.І.Федоренко