Справа № 200/6293/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 р. Справа№200/6293/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Христофорова А.Б., при секретарі судового засідання Нікіфорової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську, в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську від 23 квітня 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років згідно Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську повторно розглянути заяву позивача від 14 квітня 2021 року № 3443 із зарахуванням до стажу (вислуги років) періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, а також періодів роботи на посадах слідчих з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року до стажу роботи на посадах прокурорів;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську призначити, нараховувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII, починаючи з 14 квітня 2021 року та виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати позивача.

Позов обґрунтований тим, що з 28 липня 2004 року по 02 грудня 2013 року та з 04 квітня 2014 року по теперішній час позивач працює на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України, у тому числі з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року та з 09 липня 2015 року по 10 вересня 2020 проходив військову службу у військовій прокуратурі у статусі військовослужбовця.

Крім того, зазначає позивач, у періоди з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року, виконуючи службові обов`язки на прокурорських посадах у статусі одночасно як військового так і прокурора, безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, а з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року проходив військову службу у статусі одночасно військового та прокурора і приймав участь в операції об`єднаних сил, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Також, зазначає позивач, попередньо, з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року навчався як студент на денній формі навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого, а з 01 серпня 2003 року по 26 червня 2004 року - проходив військову службу на посаді курсанта на військово-юридичному факультеті Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого.

27 червня 2004 року з позивачем укладений контракт про проходження військової служби у Збройних силах України, відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі і присвоєне військове звання «лейтенант юстиції».

Рахуючи що відповідно до чинного законодавства, зокрема: ст. 86, п. 5 Розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» зі змінами від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підпункту «а» пункту З Постанови Кабінету Міністрів «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393, який передбачає умови, за яких військова служба зараховується до вислуги років на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, станом на 08 квітня 2021 року я мав загальну вислугу років 25 років 5 місяців 22 дні, вважаючи, що працюючи з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 29 листопада 2004 року по 02 грудня 2013 року, з 04 квітня 2014 року по 30 листопада 2015 року та з 07 грудня 2015 року по 08 квітня 2021 року на прокурорсько-слідчих посадах відповідно до ст. 86, п. 5 Розділу XIII Перехідні положення Закону України «Про прокуратуру» станом на 08 квітня 2021 року вислуга років (стаж) на посаді прокурора у календарному обчисленні складала 16 років 3 місяці 2 дні, позивач через свій особистий електронний кабінет звернувся 14 квітня 2021 року до Управління Пенсійного фонду у м. Краматорську Донецької області із заявою № 3443 до якої додав всі необхідні скановані копії документів для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (якою визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: у період з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років) .

Проте, рішенням Управління ПФУ у м. Краматорську від 23 квітня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України від 14.10.201 №1697-VII «Про прокуратуру» №260/04-16 від 23.04.2021, оскільки згідно з наданими документами, з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу, позивач має стаж роботи за вислугу років - 17 років 6 місяців 08 днів, в тому числі період роботи на посадах прокурорів - 6 років 6 місяців 27 днів.

Так, відповідачем не були зараховані періоди безпосередньої участі позивача, як військовослужбовця офіцерського складу в антитерористичній операції, періоди проходження позивачем військової служби на посаді курсанта військово-юридичного факультету Національної юридичної академії ім. Ярослава Мудрого, період перебування на військовій службі у розпорядженні Генерального прокурора України, період половини строку денної форми навчання з тих підстав, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів.

Позивач зазначає, що для усунення вказаного недоліку ним в Ужгородському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки отримано довідку про те, що полковник запасу ОСОБА_1 дійсно приймав безпосередню участь в проведенні антитерористичної операції в період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 по 30 квітня 2018 року та в період з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року був залучений до складу сил та засобів операції Об`єднаних Сил, яку разом з копією військового квитка офіцера запасу ОСОБА_1 , в якому підтверджуються періоди проходження позивачем військової служби, в тому числі пільгової, він 18 травня 2021 разом із заявою про повторний розгляд його заяви про призначення пенсію за вислугу років на підставі закону України «Про прокуратуру», надав відповідачу.

Проте, 21 травня 2021 року позивач отримав на свою особисту електронну пошту лист відповідача, яким йому відмовлено в прийнятті додаткових документів, оскільки 23 квітня 2021 прийнято рішення №260/04-16 про відмову йому в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу для призначення пенсії.

Рішення відповідача від 23 квітня 2021року позивач вважає протиправним, оскільки вважає, що його вислуга років складає 25 років 05 місяців 22 дні, у тому числі на посадах прокурора 16 років 03 місяці 2 дні, що є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» , а тому звернувся до суду із цим позовом.

Від Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 до суду не надходив.

Натомість, 22 червня 2021 року судом отримано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позовну заяву ОСОБА_1 .

Відповідно частини 1 статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 44 КАС України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

З огляду на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не є стороною по справі, що розглядається, суд не приймає до уваги наявний в матеріалах справи відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на позов ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України Донецької області України у м. Краматорську Донецької області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 23 червня 2021 року у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про заміну відповідача по справі відмовлено.

Також ухвалою від 23 червня 2021 року суд повернув заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про розгляд справи 200/6293/21 загального позовного провадження без розгляду.

Ухвалою від 16 липня 2021 року суд перейшов зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, строк проведення якого продовжив на 30 днів, на 10 серпня 2021 року о 09 год. 45 хвил.

Ухвалою від 10 серпня 2021 року суд закрив підготовче провадження у даній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 25 серпня 2021 року на 12 год. 00 хвил.

25 серпня 2021 року сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час проведення судового засідання, до суду не з`явились.

В матеріалах справи міститься заява позивача від 03 серпня 2021 року про розгляд даної адміністративної справи без участі позивача.

Відповідач заяв та клопотань до суду не надіслав, про причини не явки у судове засідання суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши пояснення учасників справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши в судовому засіданні всі обставини справи та оцінивши їх наявними доказами в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а.с. 32-34).

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 15 серпня 2016 року (а.с. 72).

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 03 серпня 2020 року № 1426-93499, що видана Управлінням праці та соціального захисту населення Краматосрької міської ради (а.с. 71).

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Як встановлено судом на підставі наявних матеріалів справи 14 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою № 3443 про призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру», до якої , поряд з іншим, додав: копію трудової книжки серії НОМЕР_3 ; копію посвідчення офіцера НОМЕР_4 ; копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 ; копію диплому серії НОМЕР_5 від 30.06.2004; копію додатку НОМЕР_5 до диплому НОМЕР_6 від 30.06.2004; копію диплому серії НОМЕР_7 від 30.06.2004; копію додатку НОМЕР_7 до диплому НОМЕР_8 від 30.06.2004; копію диплому НОМЕР_9 від 26.02.2021; копію Наказу № 492/к від 10.08.2020, що виданий військовою прокуратурою об`єднаних сил; витяг з послужного списку; список військовослужбовців військової прокуратури об`єднаних сил, яким оголошено вислугу років, що дає право на виплату щомісячної надбавки за вислугу років, та пільгову вислугу років станом на 01.08.2020; довідку № 14-219 вих. № 20 від 10.08.2020 року, що видана військовою прокуратурою об`єднаних сил; довідку № 15-569 вих. № 20 від 13.08.2020 видана військовою прокуратурою об`єднаних сил; довідку про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 15-569 вих. № 20 від 13.08.2020 року; копію Витягу із наказу № 229 від 17.08.2015, що виданий Першим заступником АТС Центром при Службі безпеки України (керівника Антитеррористичної операції не території Донецької та Луганської областей); копію Витягу із наказу № 285 від 12.10.2015, що виданий Першим заступником АТС Центром при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції не території Донецької та Луганської областей); копію Витягу із наказу № 55/дск від 30.04.2018, що виданий Першим заступником АТС Центром при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції не території Донецької та Луганської областей); копію Витягу із наказу № 82/дск від 14.09.2017, що виданий Першим заступником АТС Центром при Службі безпеки України; копію Витягу із наказу № 88/дск від 05.10.2017, що виданий Першим заступником АТС Центром при Службі безпеки України; копію Витягу із наказу № 8/дск від 08.06.2018, що виданий Генеральним штабом Збройних сил України; копію довідки про складові заробітної плати/грошове забезпечення; наказ № 570 к від 20.09.2019; довідка № 10/237 від 23.10.2019 про факт проживання; довідки про складові заробітної плати/грошове забезпечення №14-118-вих. № 21 від 09.04.2021 (а.с. 24-25).

Рішенням відповідача від 23 квітня 2020 року № 260/04-16 позивачу відмовлено у призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Так, спірним рішенням до страхового стажу позивача не зараховано період його роботи з 10 липня 2015 року по 31 травня 2016 року згідно підпункту 2 пункту 2-1 Порядку подання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846. До стажу за вислугу років даний період враховано.

Також у рішенні зазначено, що згідно довідки про безпосередню участь особи в операції об`єднаних сил (антитерористичній операції), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України встановлено, що у період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року ОСОБА_1 безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

У відповідності до статті 57 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку зараховується д стажу роботи на пільгових умовах.

Згідно п. 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 63 військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2). Водночас згідно Постанови від 08.02.1994 № 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (3551-12). Україна не внесена до Переліку держав з періодом бойових дій, які відбуваються на її території.

У зв`язку із чим періоди з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року також не зараховані позивачу як один місяць за три місяці (а.с. 27-29).

18 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, відповідно до якої просив долучити до його заяви від 14 квітня 2021 року копію військового квитка офіцера запасу, який підтверджує терміни проходження позивачем військової служби, у тому числі пільгових періодів проходження такої служби, а також довідку з Ужгородського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військомату) про періоди залучення позивача до антитерористичної операції та операції об`єдлнаних сил, а також просив призначити йому пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 30).

У відповідь на заяву позивача від 18 травня 2021 року відповідачем, 21 травня 2021 року за вих. № 586-999/Т-02/8-0531/21, надано відповідь, відповідно до якої позивачу відмовлено в прийнятті додаткових документів, оскільки 23 квітня 2021 року Управлінням прийнято рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного стажу (а.с. 31).

Так, згідно із записами у трудовій книжці, серія: НОМЕР_3 , виданій 29 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_1 , містяться наступні записи про роботу позивача, зокрема:

- 28 липня 2004 року позивача було прийнято на посаду слідчого військової прокуратури Болгродського горнізону Південного регіону України в Прокуратурі Луганської області;

- 30 жовтня 2004 року позивача звільнено з військової служби в запас за п. 63 пп. «г» у зв`язку із скороченням штатів Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України. Переведений для подальшої роботи у розпорядження прокурора Луганської області;

- 24 жовтня 2005 року позивача призначено на посаду старшого слідчого прокуратури Лутугінського району;

- з 14 квітня 2008 року позивача призначено старшим слідчим слідчого відділу прокуратури області;

- 03 січня 2012 року позивача прийнято на посаду слідчого в ОВС слідчого відділу слідчим управління прокуратури Луганської області;

- 12 грудня 2012 року позивача призначено на посаду заступника прокурора Антрацитівського району Луганської області;

- 04 квітня 2014 року позивача призначено на посаду слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Дніпровської екологічної прокуратури;

- 16 жовтня 2014 року позивача звільнено з посади слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Дніпровської екологічної прокуратури в порядку переведення до органів прокуратури Одеської області;

- з 10 липня 2015 року по 10 вересня 2020 року позивач проходив військову службу в органах військової прокуратури на прокурорсько слідчих посадах (а.с. 36-39).

Проходження позивачем військової служби у період з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року на посаді слідчого, з 10 липня 2015 року по 30 листопада 2015 року на офіцерських посадах у військовій прокуратурі, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року на посаді слідчого, з 02 вересня 2017 року по 10 вересня 2020 року на посаді заступника військового прокурора підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_10 , що виданий на ім`я ОСОБА_2 05 травня 2021 року (а.с. 60-62, а.с. 85-зв. бік а.с. 85).

Витягом із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 17 серпня 2015 року № 229 вказано вважати таким що прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань з 10 липня 2015 року , поряд з іншими, майора юстиції ОСОБА_1 , прокурора військової прокуратури Донецького горнізону Південного регіону України (а.с. 40, 82).

Витягом із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12 жовтня 2015 року № 215 вказано вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації, поряд з іншими, майора юстиції ОСОБА_1 , тимчасово виконуючого службові обов`язки на посаді прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону сил антитерористичної операції (а.с. 41, зв. бік а.с. 82).

Витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 14 вересня 2017 року № 82/дск залучено до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, відряджено в район її проведення з підпорядкуванням керівнику Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 02 вересня 2017 року, поряд з іншими, підполковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора сил антитерористичної операції. Також наказано вважати таким, що залучався до проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях з 19 серпня по 01 вересня 2017 року, поряд з іншими, ОСОБА_1 (а.с. 42-зв. бік а.с. 42, зв. бік а.с. 83).

Витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 05 жовтня 2017 року № 88/дск виправлено помилку в прізвищі позивача (а.с. 43, а.с. 84).

Витягом із наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 08 червня 2018 року № 8/ДСК залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (особовий склад прокуратури України) з 01 травня 2018 року полковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора об`єднаних сил (а.с. 44, зв. бік а.с. 84).

Наказом Військової прокуратури об`єднаних сил від 10 серпня 2020 року № 492/1 к оголошено вислугу років позивачу станом на 01 серпня 2020 року. Так відповідно до списку до наказу вислуга років позивача склала 24 роки 7 місяців 5 днів (пільгова вислуга 6 років 0 місяців 6 днів) (а.с. 64, 65).

Архівним витягом Відділу обробки запитів ГДА МОУ № 179/1/10834 від 31 серпня 2020 року Галузевого державного архіву Міністерства оборони України підтверджується, що позивач у період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року перебував у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань (а.с. 45-зв. бік а.с. 45).

08 вересня 2020 року Військова прокуратура видала наказ № 550, яким внесено зміни до наказу № 492/1 к в частину підрахунку стажу. Так згідно списку станом на 01 серпня 2020 року вислуга років позивача склала 24 роки 06 місяців 28 днів (пільгова вислуга 06 років 06 днів) (а.с. 66, 67).

Витягом з наказу Командувача об`єднаних сил (по стройовій частині) від 25 листопада 2020 року № 300/дск вказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які приймали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях до пункту постійної дислокації з 10 вересня 2020 року полковника юстиції ОСОБА_1 , заступника військового прокурора об`єднаних сил(а.с. 46).

Довідкою від 08 квітня 2021 року № 122 підтверджена безпосередня участь позивача з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції відповідно на посадах тво прокурора військової прокуратури Донецького гарнізону, заступника військового прокурора сил антитерористичної операції, а з 01 травня 2018 року по 09 травня 2018 року на посаді заступника військового прокурора сил антитерористичної операції, з 10 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року на посаді заступника військового прокурора об`єднаних сил позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с. 47).

У довідці від 08 квітня 2021 року, що видана Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил про проходження військової служби та самостійної трудової діяльності ОСОБА_1 зазначено про те, що позивач, зокрема, у період з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року працював в прокуратурі Болградського гарнізону Південного регіону України на посаді слідчого; з 29 листопада 2004 року по 24 жовтня 2005 року позивач працював в Прокуратурі Лутугінського району Луганської області на посаді помічника прокурора; з 24 жовтня 2005 року по 17 квітня 2008 року позивач працював в Прокуратурі Лутугінського району Луганської області на посаді старшого слідчого; з 17 квітня 2008 року по 03 січня 2012 року позивач працював в прокуратурі Луганської області на посаді старшого слідчого відділу; з 03 січня 2012 року по 12 грудня 2012 року позивач працював в Прокуратурі Луганської області на посаді слідчого в ОВС слідчого відділу слідчого управління; з 12 грудня 2012 року по 05 червня 2013 року позивач працював в Прокуратурі Луганської області на посаді старшого прокурора відділу здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних; з 06 червня 2013 року по 02 грудня 2013 року в Прокуратурі Антрацитівського району Луганської області на посаді заступника прокурора; з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року в Дніпровській екологічній прокуратурі на посаді слідчого в ОВС слідчого відділу; з 17 жовтня 2014 року по 09 липня 2015 року в Прокуратурі м. Одеси на посаді прокурора прокуратури. Відповідно до ч. 5 ст. 5 та ст. 6, 20, 23 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» та пунктів 38, 48, 71, 72 та 153 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, позивач проходив військову службу у період з 10 липня 2015 року по 15 серпня 2015 року, з 15 серпня 2015 року по 30 листопада 2015 року та з 30 листопада 2015 року по 07 грудня 2015 року. З 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року позивач залучався до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України. З 02 вересня 2017 року по 10 травня 2018 року позивач залучався до проведення антитерористичної операції сил та засобів Збройних Сил України відповідно до наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України. З 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року позивач залучався до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях Збройних Сил України (а.с. 48-50).

Також довідкою від 14 травня 2021 року № 1445, що видана Ужгородським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, підтверджується безпосередня участь позивача в проведенні антитерористичній операції в період з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року та з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року, а з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року перебування у складі сил та засобів операції об`єднаних сил (а.с. 63).

Крім того, позивач у позові зазначає проте, що відповідачем не зараховано до вислуги років період проходження ним військової служби на посаді курсанта військово-юридичного факультету Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого з 01 серпня 2003 року по 26 червня 2004 року, період перебування позивачем на військовій службі у розпорядженні Генерального прокурора України з 26 червня 2004 року по 28 липня 2004 року із розрахунку один місяць за один місяць та половину строку навчання студентом у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого денної форми навчання з 30 липня 1999 року по 31 липня 2003 року, проте позовних вимог щодо вказаних вище періодів позивачем не заявлено.

Отже суд розглядає спір в межах спірних правовідносин.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії за вислугу років від 23 квітня 2021 року № 260/04-16, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697), який на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії (14 квітня 2021 року) діяв у редакції від 01 січня 2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697 прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років..

Згідно з ч. 8 ст. 86 Закону № 1697 право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

За правилами, наведеними у ч. 11 ст. 86 Закону № 1697, прокурорам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їхнім вибором.

При цьому згідно з положеннями ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи: на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Національній академії прокуратури України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Ч. 2 ст. 86 Закону № 1697 визначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка працює в органах прокуратури та вважаючи, що відповідає вимогам, визначеним ч. 1 ст. 86 Закону № 1697, звернувся до Управління ПФУ у м. Краматорську з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років. Однак відповідач відмовив у призначенні пенсії, покликаючись на те, що заявник не має права на пенсію згідно зі ст. 86 Закону № 1697.

Надаючи оцінку правомірності відмови Управління ПФУ у м. Краматорську в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Щодо наявності підстав для зарахування до вислуги років позивача періоду його військової служби в кратному обчисленні суд зазначає таке.

Згідно з абз. 4 ч. 4 ст. 27 Закону № 1697 військовослужбовці військової прокуратури у своїй діяльності керуються Законом України «Про прокуратуру» і проходять військову службу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та інших законодавчих актів України, якими встановлено правові та соціальні гарантії, пенсійне, медичне та інші види забезпечення, передбачені законодавством для осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону № 1697 на військовослужбовців військової прокуратури поширюються усі передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими законодавчими актами про військову службу соціальні і правові гарантії.

В преамбулі до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 2011 діяв у редакції від 01 січня 2021 року.

Ст. 1 Закону № 2011 визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, соціальний захист військовослужбовців, крім іншого, стосується питань їх пенсійного забезпечення.

Основні права військовослужбовців, пов`язані з проходженням служби, визначені ст. 8 Закону № 2011.

Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону № 2011 час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пп. «а» п. 3 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції; час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Таким чином, обґрунтованими є доводи позивача про те, що визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, що дає право прокурорам на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Отже, позивач має право на зарахування до вислуги років періодів своєї безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року в розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

Водночас адресована суду вимога про зарахування цього періоду до вислуги років задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років, призначення пенсії тощо належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Щодо наявності підстав для зарахування до стажу роботи на прокурорських посадах періодів роботи позивача на посадах слідчого органів прокуратури (з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року) суд зазначає наступне.

Відповідач відмовив у зарахуванні наведених вище періодів до стажу роботи на прокурорських посадах, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ч. 6 ст. 86 Закону № 1697, не передбачає зарахування до вислуги років періодів роботи на посадах слідчого органів прокуратури.

Суд вважає такі висновки відповідача помилковими та відхиляє наведені ним аргументи, виходячи з такого.

Згідно з ч. 6 ст. 86 Закону № 1697 до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

В свою чергу ч. 1 ст. 15 Закону № 1697 визначено, що прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 18) заступник керівника підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 19) прокурор місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

На переконання суду, під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування періодів роботи на посадах слідчих органів прокуратури до прокурорського стажу (стажу роботи на прокурорських посадах) належить застосовувати норми законодавства, чинні на час роботи особи на відповідних посадах.

Так, в період роботи ОСОБА_1 на посадах слідчого органів прокуратури діяв Закон України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789).

Ч. 1 ст. 17 Закону № 1789 було передбачено, що у Генеральній прокуратурі України, прокуратурі Автономної Республіки Крим є старші слідчі в особливо важливих справах і слідчі в особливо важливих справах; у прокуратурах областей, міст та інших прирівняних до них прокуратурах можуть бути слідчі в особливо важливих справах і старші слідчі; у районних, міжрайонних, міських - старші слідчі і слідчі.

Ч. 1 ст. 50-1 Закону № 1789, яка регламентувала пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури, було визначено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років .

Відповідно до п. 1 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697 цей Закон набрав чинності з 15 липня 2015 року, крім: пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), розділу ХІІ цього Закону, які набирали чинності з дня, наступного за днем його опублікування; статей 21, 28-28, 42, 44-50, 62-63, 65-79 цього Закону, які набирали чинності 15 квітня 2017 року; статті 12 та Додатка до цього Закону щодо переліку та територіальної юрисдикції місцевих прокуратур, які набирали чинності з 15 грудня 2015 року.

П.п. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1697 визнаний таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом Закон № 1789, крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачала чинність з 15 грудня 2015 року.

Згідно з п. 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697 до початку діяльності державного бюро розслідування, але не пізніше п`яти років після набрання чинності Кримінальним процесуальним кодексом України слідчі органів прокуратури здійснюють досудове розслідування у визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

П. 5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону № 1697 установлено, що положення цього Закону, в тому числі ст. 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскільки він працював на посадах слідчого органів прокуратури до початку діяльності Державного бюро розслідувань, тобто до 27 листопада 2018 року, положення ст. 86 Закону № 1697, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на нього як колишнього слідчого органів прокуратури.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позивач також має право на зарахування до стажу роботи на прокурорських посадах періоду його роботи на посадах слідчого органів прокуратури з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року.

При цьому адресована суду вимога про зарахування цього періоду до стажу роботи на прокурорських посадах задоволенню не підлягає, оскільки обчислення вислуги років, призначення пенсії тощо належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

З огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносин, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, суд дійшов висновку, що рішення Управління ПФУ у м. Краматорську від 23 квітня 2021 року № 260/04-16 підлягає визнанню протиправним.

Висновок суду про протиправність рішення відповідача ґрунтується на тому, що воно не відповідає критеріям, наведеним у п. п. 1, 3, 5, 6 ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято не на підставі закону, не є обґрунтованим та не може вважатися таким, що прийнято добросовісно і розсудливо.

Оскільки рішення Управління ПФУ у м. Краматорську є протиправним, воно підлягає скасуванню.

Виходячи з встановлених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України для відновлення порушеного права позивача належить застосувати такий спосіб захисту як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 квітня 2021 року № 1443 про призначення пенсії за вислугу років згідно зі ст. 86 Закону № 1697 з урахуванням висновків суду.

У зв`язку з тим, що призначення пенсії належить до повноважень пенсійного органу, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити, нараховувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років на підставі ст. 86 Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII, починаючи з 14 квітня 2021 року та виходячи з розміру 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати позивача задоволенню не підлягають.

Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що, перш ніж прийняти рішення про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії, посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську офіційно пропонували позивачу подати додаткові документи, зокрема, довідку з військового комісаріату (військової частини) для підтвердження факту проходження строкової військової служби та довідку ОК-5.

Крім того, посадові особи Управління ПФУ у м. Краматорську не скористалися можливістю самостійно перевірити цю обставину шляхом звернення з відповідним запитом до військового комісаріату (військової частини) тощо.

Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Що стосується вимог позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи.

Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач буде ухилятися від виконання у визначений чинним законодавством спосіб рішення суду у даній справі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що необхідність застосування положень статті 382 КАС України, наразі відсутня.

Що стосується вимог позивача про звернення судового рішення до негайного виконання у повному обсязі, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 244 КАС України закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити його негайне виконання.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про доцільність допустити негайне виконання рішення суду у даній справі в частині присудження виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи, що позивач, згідно із пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є звільненим від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат в цій частині судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) до Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5; ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську № 260/04-16 від 23 квітня 2021 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно Закону України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України Донецької області у м. Краматорську (місцезнаходження: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, 5; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса для листування: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_11 ) від 14 квітня 2021 року № 3443 про призначення пенсії за вислугу років за нормами Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції з 10 липня 2015 року по 14 серпня 2015 року, з 02 вересня 2017 року по 30 квітня 2018 року та періоду безпосередньої участі протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби, а також періодів роботи на посадах слідчих з 28 липня 2004 року по 30 жовтня 2004 року, з 24 жовтня 2005 року по 12 грудня 2012 року, з 04 квітня 2014 року по 16 жовтня 2014 року, з 07 грудня 2015 року по 01 вересня 2017 року до стажу роботи на посадах прокурорів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 03 вересня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров