Справа № 640/5170/20
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Київ №640/5170/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

самопредставника відповідачів - Стрільчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного прова-дження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії Генеральної прокуратури України, Кадрової комісії №1 Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування рішень, визнання відсутності компетенції

в с т а н о в и в:

Позивач просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Кадрової комісії №1 від 29.10.2019 №12 про неуспішне проходження атестації позивачем та п. 21 протоколу №5 засідання Першої кадрової комісії від 29.10.2019;

2) встановити відсутність компетенції (повноважень) Першої кадрової комісії, створеної наказом Генерального прокурора України від 21.12.2019 №234, щодо проведення атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури України.

Підстави позову: - Порядок проходження прокурорами атестації, затверджений наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, не набрав чинності, оскільки Офіс Генерального прокурора не був створений і був відсутній його офіційний веб-сайт; - Перша кадрова комісія створена у Генеральній прокуратурі України, а не в Офісі Генерального прокурора, тому не мала відповідних повноважень щодо проведення атестації; - наказом Генерального прокурора України створено Першу кадрову комісію, а оспорюване рішення про неуспішне проходження позивачем атестації прийнято іншою особою - Кадровою комісією №1; - Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" порушує встановлене Конституцією України право на працю, значно обмежує зміст та обсяг гарантованих трудових прав для працівників прокуратури, у т.ч. при проведенні атестації; - дискримінаційних характер атестації: позивач призначений на посаду 28.12.2018 й на дату проведення атестації і прийняття оспорюваного рішення відпрацював менше року, тому не підлягав атестації згідно із ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників", але дане правило не поширюється на прокурорів, що суперечить ст.ст. 21, 22, 24 Конституції України; - вибірковість атестації, адже визначено перелік осіб, які її не проходять; - заява про переведення і про намір пройти атестацію обмежує трудові права позивача; - наявність технічних проблем у роботі комп`ютера, які вплинули на результат тестування і набрання позивачем 69 балів; - позивач звертався до Першої кадрової комісії із заявою від 23.10.2019 і додатковими поясненнями від 24.10.2019 щодо повторного проведення тестування, відповіді на які не отримав.

Офіс Генерального прокурора подав відзив, в якому просить відмовити в позові з таких підстав: - відповідність процедури атестації вимогам законів України "Про прокуратуру" і "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221; - вказаний Порядок набрав чинності після оприлюднений його на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України, яка до створення Офісу Генерального прокурора виконувала повноваження останнього; - позивач подав заяву про переведення і про намір пройти атестацію відповідної форми і змісту, тому був допущений до атестації; - Перша кадрова комісія утворена згідно з наказом Генерального прокурора України від 17.10.2019 №234, тому повноважна проводити атестацію; - зазначення у рішенні номеру кадрової комісії у цифровому, а не літерному, значенні не має юридичного значення і не впливає на законність оспорюваного рішення; - оспорюване рішення є обґрунтованим, оскільки за результатами іспиту у формі анонімного тестування позивач набрав 69 балів, які менше прохідного; - твердження позивача про незначні технічні проблеми, які суттєво вплинули не результат, не відповідають фактичним обставинам справи; - твердження позивача про суперечливість Конституції України вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" спростовується тим, що цей закон прийнято належним суб`єктом і неконституційним він не визнавався; - заперечує обмеження прав і свобод при проходженні атестації, стверджуючи про право держави уточнювати зміст і межі прав та свобод, встановлювати правову регламентацію процедур; - заперечує дискримінаційний характер атестації, стверджуючи про право держави встановлювати певні відмінності у правовому статусі осіб, введенні особливостей у заміщенні певних посад тощо; - позивач не є суб`єктом владних повноважень, тому не наділений правом оспорювати компетенцію і повноваження кадрових комісій.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав свої вимоги і висловив заперечення проти доводів відповідача. Заперечив проти наданого відповідачем звіту про деталі іспиту, який ніким не підписаний і не засвідчений та, на думку позивача, стосується іншої особи, адже він пройшов іспит за 45 хв., а не за 59 хв., як вбачається з цього звіту. Також зазначив, що згідно із звітом позивач не знає правильної відповіді на питання №467, №309, що не відповідає його кваліфікації і досвіду. Крім цього зазначив, що копія протоколу №5 засідання Першої кадрової комісії від 29.10.2019 і підтверджуючі повноваження представника (самопредставника) відповідача документи йому з відзивом не направлялись.

Відповідач подав заперечення, в яких підтримав свій відзив. Зазначив, що відомості про результати тестування і звіт про деталі іспиту містять відомості про логін позивача, отриманий ним під підпис і за яким він проходив атестацію. Щодо технічних проблем, то відповідач посилається на твердження позивача, який пояснив, що тиснув клавішу мишки не дивлячись, де знаходиться курсор. Відповідач зазначив, що оскаржуваний протокол кадрової комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Щодо не направлення позивачу з відзивом копії протоколу №5 засідання Першої кадрової комісії від 29.10.2019 і підтверджуючих повнова-ження представника (самопредставника) документів, відповідач зазначив, що такий протокол є у розпорядженні позивача і був ним доданий до позовної заяви, а документи підтверджуючі повноваження представника (самопредставника) відповідача не є доказами у справі.

Під час розгляду справи позивач та самопредставник відповідача підтримали свої вимоги і заперечення з наведених у заявах по суті справи підстав.

Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Із 28.12.2018 позивач проходив службу на посаді прокурора третього відділу процесуального керівництва управління наглядової діяльності Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України.

На підставі заяви позивача про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію від 15.10.2019 позивача допущено до проходження іспиту у формі анонімного тестування.

За результатами проведеного 23.10.2019 іспиту у формі анонімного тестування позивач набрав 69 балів.

Позивач звернувся до Голови Першої кадрової комісії ОСОБА_2 із заявою від 23.10.2019 і письмовими поясненнями від 24.10.2019, в яких просив надати можливість здати іспит, пославшись на короткочасні технічні проблеми у роботі комп`ютера (на декілька секунд він "зависав", не реагував на натискання мишки, у зв`язку з чим позивач натискав по декілька разів, при цьому не звертаючи увагу, де саме стоїть курсор), що дає підстави вважати, що могли виникнути технічні помилки, які у подальшому відобразились на загальному результаті тестування. Позивач зазначив, що не звертався до працівників, оскільки не вважав це за потрібне, так як робота комп`ютера нормалізувалась, і він не вважав, що незначні проблеми вплинуть на загальний результат тестування. Зазначив, що одразу після тестування він не звернувся до комісії, оскільки в нього погіршилось самопочуття, а коли він повернувся (після 20-ї год.), то комісія припинила свою роботу. Також зазначив, що не був обізнаний про необхідність складення відповідного акта.

На засіданні Першої кадрової комісії 24.10.2019 (протокол №4, п. 33 третього питання порядку денного) розглянуто заяву позивача та встановлено, що тестування відносно позивача було завершено, під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів комісії не було, відповідні акти не складались.

На засіданні Першої кадрової комісії 29.10.2019 (протокол №5, п. 21 першого питання порядку денного; четверте питання порядку денного) розглянуто заяву позивача та встановлено, що тестування відносно позивача було завершено, під час проведення тестування звернень до робочої групи та до членів комісії не було, відповідні акти не складались, а також сформовано списки осіб, які набрали менше 70-ти балів та підготувати проекти рішень першої кадрової комісії; ухвалити рішення про неуспішне проходження атестації.

Рішенням Кадрової комісії №1 від 29.10.2019 №12 встановлено, що позивач набрав 69 балів, що є менше прохідного балу для успішного складення іспиту, та неуспішно пройшов атестацію.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" і рішення кадрової комісії №1 позивача звільнено із займаної посади з 23.12.2019 наказом Генерального прокурора від 17.12.2019 №1937ц.

Встановлені судом обставини підтверджуються копіями трудової книжки позивача, наказів Генерального прокурора від 28.12.2018 №2496ц і від 17.12.2019 №1937ц, заяви позивача від 15.10.2019, звіту про деталі іспиту і відомостей про результати тестування від 23.10.2019, заяви позивача від 23.10.2019 і письмових пояснень від 24.10.2019, протоколу №4 засідання Першої кадрової комісії від 24.10.2019, протоколу №5 засідання Першої кадрової комісії від 29.10.2019 і списку осіб, які 23-24 жовтня 2019 року не пройшли іспиту формі анонімного тестування, рішення Кадрової комісії №1 від 29.10.2019 №12.

Заперечення позивача проти наданих відповідачем копій звіту про деталі іспиту і відомостей про результати тестування від 23.10.2019 суд відхиляє. Надані відповідачем докази є належними і допустимими доказами у справі: відомості оформлені головою і секретарем Першої кадрової комісії та містять підписи позивача про отримання персонального логіну для проходження іспиту і про ознайомлення з результатами іспиту; звіт про деталі іспиту сформований автоматично програмним забезпеченням за тим саме логіном, яким користувався позивач. На виконання вимог суду про витребування доказів відповідач надав засвідчену копію звіту про деталі іспиту. Позивач не зазначив ознак підробки цих документів або втручання у програмне забезпечення, а судом таких фактів не встановлено, тому підстав для неприйняття цих доказів у суду не має.

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби на посаді прокурора і стосуються правомірності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації та повноважень кадрової комісії на проведення атестації.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697) організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку з чим внесено ряд змін до Закону №1697, зокрема визначено, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура (ст. 7 Закону №1697).

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону №113 встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом (п. 7).

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9).

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур (п. 11).

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора (п. 12).

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор (п. 13).

За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (п. 16).

Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації (п. 17).

У разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури. При цьому переведення прокурора може бути здійснено в орган прокуратури, що є рівнозначним, вищим або нижчим щодо органу прокуратури, в якому він обіймав посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом, з урахуванням вимог щодо стажу роботи в галузі права, визначених у статті 27 Закону України "Про прокуратуру". При переведенні на посаду прокурора окружної прокуратури вимоги щодо стажу, передбачені частиною першою статті 27 Закону України "Про прокуратуру", не поширюються на прокурорів військових прокуратур, які успішно пройшли атестацію (п. 18).

Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок прохо-дження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №211 визначено прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту, який становить 70 балів.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №221 визначено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як встановлено судом, за результатами тестування позивач набрав 69 балів, що менше ніж прохідний бал.

Отже, оспорюване рішення кадрової комісії прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений п.п. 9, 11, 16, 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 та п.п. 4, 5 розділу ІІ Порядку №221.

Твердження позивача про те, що Порядок №221 не набрав чинності, є помилковими і відхиляються судом з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №1697 (із змінами і доповненнями, внесеними Законом №113) Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України (абз. 1).

Усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності (абз. 4).

Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення (абз. 5).

Порядок №221 затверджено повноважною особою у визначений ч. 2 ст. 9 Закону №1697 спосіб й оприлюднено державною мовою на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України.

Як вірно зазначив позивач, на час оприлюднення Порядку №221 Офіс Генерального прокурора не розпочав свою діяльність та був відсутній його офіційний веб-сайт. Проте, згідно з п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора його повноваження здійснює Генеральна прокуратура України.

Отже, оприлюднення Порядку №221 на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України, яка до початку роботи Офісу Генерального прокурора здійснювала його повнова-ження, не суперечить вимогам Законів №1697 і №113 і не впливає на набрання чинності цим Порядком.

Твердження позивача про те, що Перша кадрова комісія створена у Генеральній прокуратурі України, а не в Офісі Генерального прокурора, тому не мала відповідних повноважень щодо проведення атестації, суд вважає помилковими і відхиляє з таких підстав.

Правові підстави діяльності кадрових комісій, порядок їх утворення та повноваження визначені Законом №113, Порядком №221 і Порядком роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233, прийнятим на виконання цього Закону і оприлюдненим на веб-сайті Генеральної прокуратури України.

Першу кадрову комісію для проведення атестації прокурорів Генеральної прокуратури України утворено наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №234, тобто повноважною особою і в установлений законом спосіб. Та обставина, що на час створення цієї кадрової комісії Офіс Генерального прокурора не розпочав свою роботу не впливає на чинність наказу і повноважність цієї комісії.

Фактичні обставини цієї справи вказують на те, що Перша кадрова комісія і Кадрова комісія №1, як зазначено в оспорюваному рішенні від 29.10.2019 №12, є однією й тією ж кадровою комісією. Цифрове позначення кадрової комісії в оспорюваному рішенні не означає, що останнє прийнято іншим суб`єктом.

Твердження позивача про незаконність проведення атестації суд відхиляє, зважаючи на те, що атестація прокурорів передбачена Законом №113; умови і порядок проходження атестації визначені Законом №113 і Порядком №221; позивач вільно виявив намір пройти атестацію, погодившись із застосуванням до нього процедур та умов проведення атестації і будучи обізнаним з наслідками її проходження (непроходження); заява позивача відповідає вимогам і формі, визначеним п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113 та Порядку №221, і подана у строк, а твердження позивача про обмеження його прав цією заявою не відповідають дійсності.

Відсутність процедури ліквідації Генеральної прокуратури України, а також відсутність пропозиції позивачу конкретної посади в Офісі Генерального прокурора, не впливають на законність проведення атестації, оскільки переведення на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора здійснюється після успішного проходження атестації та у разі наявності вакантних посад.

Твердження позивача про невідповідність Конституції України положень Закону №113 і порушення цим Законом конституційного права позивача на працю, суд відхиляє, оскільки відповідно рішення Конституційного Суду України з цього питання до суду не надано. Суд враховує заперечення відповідача про те, що держава вправі уточнювати зміст і межі прав та свобод громадян, встановлювати правову регламентацію відповідних процедур і те, що атестація є одним із способів перевірки і оцінки кваліфікації працівника, його знань і навичок. Частиною 5 ст. 40 цього КЗпП України визначено, що особливості звільнення окремих категорій працівників <...> встановлюються законом, що регулює їхній статус, якими, у даному випадку, є Закони №1697 і №113.

Твердження позивача про дискримінаційний і вибірковий характер атестації суд відхиляє з таких підстав.

Згідно з п. 1-1 Прикінцевих положень Закону України "Про професійний розвиток працівників" положення цього Закону не поширюються на проведення атестації прокурорів, що здійснюється відповідно до розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113, тому посилання позивача на те, що атестація проведена менш ніж через рік з дня його призначення на посаду, не мають значення для вирішення справи.

Суд враховує заперечення відповідача про право держави встановлювати певні особливості і відмінності у правовому статусі осіб, умови проходження служби тощо. Атестація стосувалась усіх прокурорів Генеральної прокуратури України, які виявили намір перевестись до Офісу Генерального прокурора, окрім окремих категорій, визначених п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113. Проте позивач не підпадав під жодну з визначених цим пунктом категорій, тому звільнення певних осіб від проходження атестації ніяким чином не стосувалось проходження позивачем атестації і не вплинуло на її результат.

Твердження позивача про наявність технічних проблем у роботі комп`ютера, які суттєво вплинули на результат тестування і набрання позивачем 69 балів, не підтверджені відповідними доказами. Звернення позивача з цього приводу до кадрової комісії були розглянуті й кадровою комісією встановлено, що позивач не звертався до членів комісії та/або робочої групи, відповідні акти не складались. З письмових і усних пояснень позивача під час судового засідання вбачається, що тимчасові недоліки у роботі комп`ютера були виправлені на початку іспиту і позивач приступив до складення тестів. У подальшому, як повідомив позивач, він по декілька разів тиснув на кнопку, не дивлячись де знаходиться курсор. Враховуючи, що перший обраний позивачем варіант відповіді враховується як правильний чи неправильний і в подальшому не може бути змінений, то такі дії позивача могли призвести, як до правильної так і до неправильної відповіді на питання, що не свідчить про допущення порушення зі сторони відповідачів.

З цих же мотивів суд відхиляє твердження позивача про не врахування Першою кадровою комісією доводів позивача про надання можливості здати іспит. За обставин цієї справи та відповідно до п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113, згідно з яким повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється, суд вважає правомірним рішення Першої кадрової комісії, оформлене у п. 21 протоколу №5 засідання від 29.10.2019, яким заяву позивача залишено без задоволення.

Оцінивши усі суттєві аргументи сторін, суд дійшов висновку про наявність у Першої кадрової комісії повноважень щодо проведення атестації позивача і правомірність оспорюваних рішень про залишення без задоволення заяви позивача про надання можливості скласти іспит та про неуспішне проходження позивачем атестації і відсутність передбачених ст. 2 КАС України підстав для визнання оспорюваних рішень протиправними і скасування та про встановлення відсутності компетенції (повноважень) у Першої кадрової комісії щодо проведення атестації позивача.

Суд погоджується з відповідачем у тому, що за загальним правилом протокол засідання комісії не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Проте, п. 21 протоколу №5 засідання Першої кадрової комісії від 29.10.2019 оформлено рішення цієї комісії за результатами розгляду звернення позивача. Дане рішення комісії не оформлювалось в іншій формі та є предметом оскарження у справі, тому може бути предметом розгляду судом і суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі у цій частині.

Також суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі у частині розгляду вимоги про встановлення відсутності компетенції (повноважень) Першої кадрової комісії, оскільки такий спосіб захисту порушених прав передбачений п. 5 ч. 1 ст. 5 КАС України.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно із ст. 139 КАС України судові витрати позивача покладаються на останнього і не підлягають стягнення з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП

Відповідачі:

1) Офіс Генерального прокурора;

01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; .

2) Перша кадрова комісія (Кадрова комісія №1) Генеральної прокуратури України ;

01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15; (наказ про її створення визнано таким, що втратив чинність згідно з наказом Генерального прокурора від 28.12.2019 №369).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко