Справа № 210/1934/21
Суддя: Ступак С. В.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1934/21
Провадження № 2-а/210/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" серпня 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ступак С.В., за участі секретаря судового засідання Домуховської М.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Командувача взводу старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Комарова Сергія Сергійовича, Департамент патрульної поліції про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Командувача взводу старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Комарова Сергія Сергійовича про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143.

В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що 04 березня 2021 року близько 14 години 30 хвилин в автомобільній дорозі «Дніпро-Кривий Ріг» її зупинили, виходячи з даних наведених в Постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143, обґрунтовуючи зупинки порушенням нею правил дорожнього руху в частині розташування транспортного засобу на дорозі. За результатами затримання співробітниками поліції було складено вказану вище постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 425,00 гр. Позивач зазначає, що вона звернулась до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області з скаргою на дії Командувача взводу старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Комарова С.С. та на Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №3867143. 29.03.2021 року нею отримано відповідь підписану Начальником Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, відповідно до змісту якої Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН №3867143 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

У зв`язку з чим позивач звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та зазначила, що Постанову від 04.03.2021 року серії ЕАН №3867143 вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В позові позивач стверджує, що причиною зупинки було звинувачення її у порушенні правил дорожнього руху рух не в крайній правій смузі, п.11.2 Правил дорожнього руху України, проте, Постанова серії ЕАН №3867143 від 04.03.2021 року містить зазначення про порушення п.11, який має 14 підпунктів, кожен з яких стосується окремої обставини, та, відповідно передбачає окрему відповідальність, відповідно до Кодексу про адміністративне правопорушення. Крім того зазначила, щодо пред`явлення посадовою особою зауваження стосовно руху транспортного засобу, ОСОБА_1 пояснила, що дорожня розмітка та знаки були відсутні та візуально було не можливо визначити скільки смуг для руху, в той ще час нормами п.11.2 ПДР стосовно руху транспортного засобу по дорогам, які мають дві і більше смуг в одному напрямку не містить прямої заборони щодо руху транспортного засобів у лівій смузі, а отже носить рекомендаційний характер. Постанова про накладення адміністративного стягнення виносилась з грубим порушенням встановленого порядку, зокрема, посадова особа, що здійснила затримання транспортного засобу не представилась належним чином, їй не були роз`яснення права відповідно до ст.268 КУпАП, не пред`явлено належних та допустимих доказів вчинення нею на думку інспектора правопорушення та розгляд справи як такий не здійснювався, після її запитання посадові особі «Чи може вона надати письмові пояснення», він відповів, що справа вже розглянута.

У зв`язку з чим, позивач просила суд позов задовольнити та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143.

Ухвалою суду від 09 червня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін. (а.с.28)

Відповідач до судового засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло на адресу суду 02 липня 2021 року.

06 липня 2021 року від представника Департаменту патрульної поліції Марченко А. до суду надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою суду від 06 липня 2021 року Департамент патрульної поліції залучено до участі у справі, в якості співвідповідача.

06 липня 2021 року від представника Департаменту патрульної поліції Марченко А. надійшли пояснення на адміністративний позов, про визнання дій протиправними та скасування постанови, в якому представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що з вимогами адміністративного позову не погоджується, вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано, оскільки відповідно до вимог п.11.2 Правил дорожнього руху України, для збільшення пропускної здатності доріг та забезпечення безпеки дорожнього руху Правилами дорожнього руху передбачена вимога, яка зобов`язує водіїв триматися правого краю проїзної частини. На смугу руху, розташованій лівіше, дозволяється виїжджати тільки у випадку, коли смуги, розташовані ближче до правого краю, зайняті або не дозволяють водієві розташувати свій транспортний засіб у межах крайньої правової смуги, або у випадку повороту ліворуч, а також розвороту з крайньої лівої смуги. Рух смугами, розташованими лівіше, заборонений, якщо крайні праві смуги вільні.

Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користуються особа, що притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені в позовній заяві, щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення є лише спробую уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Процедура розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, було зафіксовано на нагрудний відео реєстратор відповідача, але відеозапис з дня правопорушення не було збережено у зв`язку з закінченням термінів зберігання відеозаписів у відповідному підрозділі Управління патрульної поліції згідно внутрішніх нормативних та технічної можливості відео.

Представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що висунуті позовні вимоги є безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами та такими, що не підлягають задоволенню у повній мірі.

Оскільки справу розглянуто без участі сторін, відповідно до ч.4 ст.229 КАСУ у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Положення ст.5 КАС України є реалізацією ч.1 ст.55 Конституції України, що, визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2021 року о 14:29 год. ділянці дороги Дніпропетровська область, Криничанський район, дорога М04 152 км., поліцейським 3 батальйону 2 роти полку Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Комаровим С.С. була зупинена гр. ОСОБА_1 , за порушення вимог п.11 ПДР, а саме: порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині, після чого винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3867143 за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 04 березня 2021 року о 14:19:18 Водій ОСОБА_1 керуючи ТЗ рухався в крайній лівій смузі для руху в одному напрямку при вільній правій (чим порушив п.11 ПДР Порушення розташування ТЗ на проїзній частині, стаття, частина статті КУпАП - ст.122 ч.2.

Відповідно до вимог пункту 11 Правил дорожнього руху, зазначено 14 підпунктів, кожен з яких стосується окремої обставини, та відповідно передбачає окрему відповідальність, відповідно до Кодексу про адміністративне правопорушення.

У вказаній постанові інспектором патрульної поліції зазначено пункт Правил дорожнього руху 11 без зазначення підпункту, а згідно постанови зазначено, що ОСОБА_1 допустила порушення розташування транспортного засобу на проїзній частині.

Разом з тим, оскільки предметом оскарження є постанова по справі про адміністративне правопорушення, здійснюючи розгляд справи, відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України суд зобов`язаний перевірити її обґрунтованість та відповідність дійсним обставинам.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.72 КАС України).

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Свою незгоду з обставинами, зафіксованими в постанові про адміністративне правопорушення, позивач обґрунтовує тим, що поліцейським оскаржувану постанову було винесено з порушеннями, а саме, не роз`яснено їй право та обов`язки при розгляді справи, не надано доказів та взагалі необґрунтовано правопорушення, яке їй інкримінується.

Крім того, на підтвердження вчиненого позивачем правопорушення відповідачем до матеріалів справи не надано відеозапис правопорушення, оскільки, як зазначено представником заявника Марченко А. у поясненнях на адміністративний позов відеозапис не зберігся у зв`язку із спливом строку його зберігання.

Суд зазначає, що згідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

У відповідності до норми ч.2 ст.122 КУпАП встановлено відповідальність, зокрема за порушення правил розташування транспортних засобів на проїзній частині.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як передбачено ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім того, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З системного аналізу положень ст.72 КАС України, у сукупності із положеннями ст.ст. 251, 254, 258 КУпАП, вбачаться, що одним із доказів наявності в діях особи ознак адміністративного правопорушення, є протокол про адміністративне правопорушення. Однак, згідно з ст.254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, а саме - у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2 ст.258 КУпАП).

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, у тому числі й за ч.2 ст.122 КУпАП.

З матеріалів справи слідує, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3867143 від 04.03.2021 року складена поліцейським 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Комаровим С.С. відносно ОСОБА_1 за порушення п.11 Правил дорожнього руху.

Крім того, в порушення вимог щодо складення постанов про адміністративне правопорушення, старшим лейтенантом поліції Комаровим С.С. не зазначено місця вчинення відповідного адміністративного правопорушення, а лише вказано місце складення вказаної постанови.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, що підтверджують вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. Підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є докази. Відповідно до вимог процесуального закону докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними - якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Враховуючи факт того, що позивач зазначає, що вона правил дорожнього руху України не порушувала, у вказаній постанові не зазначено підпункт статті 11 Привал дорожнього руху України за порушення якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, вказана постанова була винесена з порушенням норм процесуального права, а відповідачем дані доводи не спростовано, крім того, будь-яких доказів, які підтверджують вину позивача у скоєному адміністративному правопорушенні, надано не було, не доведено законності дій поліцейського Комаро С.С. при складанні оскаржуваної постанови.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем до суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача, та підтверджували порушення ОСОБА_1 п.11 ПДР України 04.03.2021 року, не надано, тому суд, приходить до висновку, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП не підтверджується жодним доказом, окрім постанови про адміністративне правопорушення, складеної поліцейським 3-го батальйону 2-ї роти Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Комаровим С.С., правомірність якої оскаржена в судовому порядку.

Доказів порушення позивачем ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема п.11 Правил дорожнього руху України, відповідачем не надано.

Статтею 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, складаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства, а тому заявлені позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково, та прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень і про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

За ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали, додані до позовної заяви свідчать про те, що при винесені оскаржуваної постанови Відповідачем не з`ясовані усі обставини, що мають значення у справі, та Відповідачем не доведено факт вчинення адміністративного правопорушення Позивачем.

З огляду на обставини, викладені вище, суд визнає, що Постанова серії ЕАН № 3867143 від 04.03.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, винесена протиправно та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що таке рішення суду спрямоване на захист прав, свобод, інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ухвалення судом рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору, відповідно до ст. 288 КУпАП, в силу ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 5-18, 20, 72-78, 80, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295, 255 КАС України, Рішенням КСУ № 3-рп/2015 від 08.04.2015, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Командувача взводу старшого лейтенанта поліції 3 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Комарова Сергія Сергійовича, Департамент патрульної поліції про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143 задовольнити.

Скасувати Постанову про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3867143.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Судові витрати у справі компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. В. Ступак