Справа № 420/14636/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
06 вересня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Ухвалою судді від 19.08.21 позовну заяву залишено без руху через порушення позивачем ст. 122 КАС України та надано строк для зазначення поважних причин пропуску строку на звернення до суду із даними вимогами.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку у на звернення до суду із даними вимогами та ненаведення поважних причин в обґрунтування цього, з огляду на наступне.
З огляду на матеріали позову, ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 20.07.2017 по 04.10.2018 на посаді курсанта відповідно до укладеного контракту.
04.10.2018 укладених між курсантом ОСОБА_1 та Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба був достроково розірваний та відповідач був виключений зі списків особового складу Університету наказом начальника (по стройовій частині) № 253 від 04.10.2018.
До позову додано заяву про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами, в якій позивач просить визнати поважними причини пропущення строку, зважаючи на постанову ВП ВС від 12.12.2018 № 804/285/16, якою встановлено чіткий критерій визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень. Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі N 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі N 820/5761/15, оскільки указані спори підлягали вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.
Позивач не міг знати та передбачити зміну юридичної підвідомчості даної категорії справ, що відбулась наприкінці бюджетного року, коли планування кошторису на наступний рік вже завершилось.
Крім того, своєчасному зверненню позивача із даними вимогами перешкоджав майновий стан позивача, який тривалий час унеможливлював своєчасну оплату судового збору для звернення до суду.
Також позивач послався на запроваджені в Україні обмежувальні карантинні заходи та невизначені впродовж 2020 р. із статусом позивача (Університету неодноразово суди відмовляли в задоволенні аналогічних позовів через визнання Університету неналежним позивачем).
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України)
Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.
Тобто у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду і зазначена правова позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.
При цьому жодна з наведених представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду причин не заслуговує на увагу. Позивачем не вчинялося жодних спроб своєчасно звернутися до суду з даними вимогами до відповідача, який 04.10.2018 ознайомився із розрахунком № 470 від 04.10.2018 та зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на утримання в Університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування. Відтак, відлік строку звернення до суду із даними вимогами розпочався через 15 днів після видання наказу (по стройовій частині) № 253 від 04.10.2018 19.10.2018 та сплинув 19.11.2018. Тобто позов подано із пропущенням 2 років 8 місяців та 24 днів, на протязі яких Університетом не вчинялося жодної спроби ініціювати судовий процес, і судом не встановлено, що наведені у заяві підстави для визнання причин пропуску строку на звернення до суду із даними вимогами об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на судовий захист.
У зв`язку із цим ухвалою судді від 19.08.21 визнано неповажними причини пропущення Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба строку на звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та повідомлено позивачу про необхідність звернутися до суду із обґрунтованою заявою про поновлення такого строку згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України)
Спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору, що зумовлює відшкодування витрат, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Таким чином, за обставин розглядуваного спору, право на звернення до суду позивач реалізував лише 12.08.2021 (позов здано на пошту 512)), тоді як відлік строку звернення до суду із даними вимогами розпочався через 15 днів після видання наказу (по стройовій частині) № 253 від 04.10.2018 19.10.2018 та сплинув 19.11.2018. Тобто позов подано із пропущенням 2 років 8 місяців та 24 днів, на протязі яких Університетом не вчинялося жодної спроби ініціювати судовий процес, і судом не встановлено, що наведені у заяві підстави для визнання причин пропуску строку на звернення до суду із даними вимогами об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на судовий захист.

У поданій до суду заяві від 26.08.21 № 350/176/11-882/1738 (вх. № 47385/21 від 31.08.21) представник позивача обмежився лише проханням до суду поновити пропущений строк, зважаючи на предмет спору, не навівши жодної поважної причини в обґрунтування цього.

При цьому, безпідставними є посилання представника позивача на постанову ВС / КАС України від 27.02.20 № 820/1090/17, в якій судом касаційної інстанції зазначено, що судами попередніх інстанцій не проаналізовано, чи свідчать вказані обставини про необізнаність позивача зі змістом спірних службових документів, та чи є вказані обставини підтвердженням здійснення позивачем дій для виявлення порушень його прав, свобод та законних інтересів. Відтак, ВС / КАС вважав, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску позивачем строку для звернення до суду.

Обставини у справі № 820/1090/17 та висновки ВС / КАС у постанові від 27.02.20 не є релевантними відносно розглядуваного позову та не підлягають врахуванню при вирішення клопотання позивача щодо поновлення пропущеного строк на звернення до суду із даними вимогами.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк