Справа № 500/5105/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5105/21

02 вересня 2021 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Бучацький мальтозний завод" до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Бучацький мальтозний завод" (ДП "Бучацький мальтозний завод") звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (надалі - відповідач - 1), в якому просить: скасувати арешт, накладений заступником начальника відділу державнної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан Ольгою Олексіївною згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на нерухоме майно ДП "Бучацький мальтозний завод".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на примусовому у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №22402966 про стягнення з позивача на користь держави, фізичних і юридичних осіб грошових коштів на загальну суму 5473125,00 грн. В межах зазначеного зведеного виконавчого провадження заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року. В той же час, ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.10.2006 року було порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого було заборонено стягнення на підставі виконавчих документів. Відтак, з 24.10.2006 року будь-які заходи примусового характеру щодо стягнення грошових коштів, в тому числі, і накладення арешту в межах виконавчого провадження не допускаються. Наразі, накладений арешт перешкоджає реалізації плану приватизації цілісного майнового комплексу ДП "Бучацький мальтозний завод", що розпочатий відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях №73 від 23.03.2021 року, чим порушує законні права та інтереси позивача, а також кредиторів.

За таких підстав, вважає арешт, накладений заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на нерухоме майно ДП "Бучацький мальтозний завод" незаконним, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено у справі судове засідання на 26.08.2021 року.

На виконання вимог вказаної ухвали, 19.08.2021 року відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) подано до суду відзив, в якому не заперечує проти позовних вимог, оскільки відповідно до Закону України "Про приватизцію державного і комунального майна" приватизація цілісного комплексу ДП "Бучацький мальтозний завод" означатиме погашення заборгованості по зведеному виконавчому провадженні №22402966 про стягнення з позивача на користь держави, фізичних і юридичних осіб грошових коштів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Відповідно до пояснень третьої особи, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській підтримує позов, оскільки наявність арешту, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника АА №468812 від 29.06.2007 року на нерухоме майно позивача перешкоджатиме укладенню нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу єдиного майнового комплексу ДП "Бучацький мальтозний завод".

Ухвалою суду від 02.09.2021 року, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 КАС України, залучено Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) до участі в справі як співвідповідача (надалі - відповідач - 2), представник якого повідомила аналогічну позицію викладену у відзиві відповідача 1.

Представниками сторін 02.09.2021 року надано суду заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229 та ч.3 ст.268 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перебуває зведене виконавче провадження №22402966, в тому числі з примусового виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом, про стягнення з ДП "Бучацький мальтозний завод" на користь держави, фізичних і юридичних осіб грошових коштів на загальну суму 5473125,00 грн.

В межах зазначеного зведеного виконавчого провадження заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях 23.03.2021 року винесено наказ №73 "Про прийняття рішення про приватизацію Цілісного майнового комплексу державного ДП "Бучацький мальтозний завод".

Станом на 30.08.2021 року згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на все нерухоме майно ДП "Бучацький мальтозний завод" накладений арешт, реєстраційний номер 12005855, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року.

Позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із проханням зняти арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, за результатами розгляду якого листом від 10.08.2021 року №8543/04.1-24 повідомлено, що у випадках, не передбачених ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", арешт може бути знятий за рішенням суду.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій та актів відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Приписами ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV, чинний на час прийняття оскаржуваної постанови) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частинами 1, 2 ст. 8 Закону №606-XIV передбачено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

За змістом ч.1 ст.19 Закону №606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа.

У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч.1 ст.33 Закону №606-XIV).

У відповідності до ч.1 ст.55 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження;

винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ч.2 ст.55 Закону №606-XIV).

З матеріалів справи слідує, що спірний арешт на майно позивача було накладено 29.06.2007 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 в межах зведеного виконавчого провадження №22402966, в тому числі з примусового виконання виконавчих листів, виданих Тернопільським окружним адміністративним судом, про стягнення з ДП "Бучацький мальтозний завод" на користь держави, фізичних і юридичних осіб грошових коштів на загальну суму 5473125,00 грн.

В той же час, ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.10.2006 року у справі № 1/Б-809 було порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, протягом дії якого заборонити стягнення на підставі виконавчих документів та інших виконавчих документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства (крім випадків передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визначення його банкрутом").

Відповідачем не заперечується відсутність випадків не поширення дії мораторію визначених у ст.12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визначення його банкрутом" у спірних правовідносинах.

Згідно з п.8 ч.1 ст.34 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у випадках порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом, крім випадків знаходження виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Виконавче провадження зупиняється: у випадках, передбачених пунктами 5, 6, 7, 8, 10 і 11 статті 34, пунктами 1, 5 статті 35, - до розгляду питання по суті (п.4 ч.2 ст.36 Закону №606-XIV).

Відповідно до визначення, неведеного у ч.1 ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визначення його банкрутом", в редакції чинній станом на 24.10.2006 року, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів).

Тобто, із змісту зазначених норми вбачається, що виконавчі провадження щодо боржника, відносно якого порушено справу про банкрутство, підлягають зупиненню, у випадку, якщо на відповідні вимоги поширюється дія мораторію.

Водночас, згідно з ч.4 ст.36 Закону №606-XIV впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших фінансових установах, не знімається.

Суд відзначає, що дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24.10.2006 року у справі №1/Б-809 припинено ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22.06.2021 року.

Відтак, встановлені судом обставини свідчить про факт порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника та введення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів 24.10.2006 року, дію якого припинено 22.06.2021 року, ухвалами господарського суду Тернопільської області у справі №1/Б-809, що свідчить про невідповідність виконавчих дій в продовж вказаного строку критеріям правомірності дій суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, серед яких відмова від 10.08.20021 року №8543/04.1-24 у знятті арешту, накладеного заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на нерухоме майно ДП "Бучацький мальтозний завод", в межах зведеного виконавчого провадження №22402966, що підлягало обов`язковому зупиненню.

При цьому, підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини визначені у ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі Закон №1404-VІІІ).

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ).

Суд відзначає, що згідно поданих відомостей, зведеного виконавчого провадження №22402966 провадиться на підставі, зокрема, Тернопільського окружного адміністративного суду, що обгрунтовує належність даної справи до юрисдикції адміністративного суду.

В силу приписів ч.2 ст.59 Закону №1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За змістом п.3 ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є державний, приватний виконавець у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Отже, державний виконавець наділений повноваженнями, діючи як державний реєстратор у розумінні п.3 ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", самостійно вчинити реєстраційні дії щодо внесення до Державного реєстру прав запису про припинення такого обтяження (зняття арешту тощо).

Суд відзначає, що відповідач у відзиві не заперечує проти прозивних вимог про скасування арешт, накладений заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на нерухоме майно ДП "Бучацький мальтозний завод".

Відповідно до ч.4 ст. 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.189 КАС України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як вбачається з ч.4 ст.189 КАС України, у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог.

Згідно з вимогами ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно абз. 5 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" до договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін щодо: погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача 1 зняти арешт та заборону на відчуження майна, накладеного заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан О.О. згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на все майно, що належить ДП "Бучацький мальтозний завод", а тому вимоги позивача, визнанні відповідачем, підлягають до задоволення.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зняти арешт та заборону на відчуження майна, накладеного заступником начальника відділу державної виконавчої служби Бучацького районного управління юстиції Гузан Ольгою Олексіївною згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №468812 від 29.06.2007 року на все майно, що належить державному підприємству "Бучацький мальтозний завод".

Позивач: державне підприємство "Бучацький мальтозний завод" (48400, Тернопільська область, Бучацький район, місто Бучач, вулиця С.Бандери, будинок 2, ).

Відповідач: відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (46021, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Грушевського, будинок 8, ).

Відповідач: Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (76018, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Грюнвальдська, будинок 11, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях (76019, Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Василіянок, будинок 48, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.