Справа № 520/5173/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 р. Справа № 520/5173/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., м. Харків, повний текст складено 27.05.21 по справі № 520/5173/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ"

до Слобожанської митниці Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "АХАВА ТРЕЙДІНГ") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі за текстом також відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UА807000/2021/000409/2 від 14 березня 2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2021/00426.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Харківський окружний адміністративний суд не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказує, що судом першої інстанції в порушення статей 49, 51-53, 57, 58 МК України неправомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Наводить обставини справи, викладені у позовній заяві, та зазначає, що Харківським окружним адміністративним судом не взято до уваги, що разом із митною декларацією позивачем подавався документ за кодом 3007 (документ, який підтверджує вартість перевезення товару), а саме довідка № 1 від 13.02.2021, що вбачається з графи 44 митної декларації. Вказує на хибність висновків суду першої інстанції про наявність у митного органу обґрунтованого сумніву для винесення рішення про коригування митної вартості.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом установлено, що 11.01.2021 між ТОВ "АХАВА ТРЕЙДІНГ" (як покупцем) та ОСОО "Алтын Аймак" (республіка Киргизстан) (як продавцем) укладено контракт № KG01.

Відповідно до умов вказаного контракту його предметом є поставка продавцем покупцю продукції згідно з Інвойсом, в якому зазначаються умови поставки, кількість та ціна товару.

Згідно з пунктом 2 контракту № KG01 від 11.01.2021 загальна сума контракту 100000 (сто тисяч) доларів США.

11.01.2021 між ТОВ "АХАВА ТРЕЙДІНГ" та ОСОО "Алтын Аймак" (республіка Киргизстан) укладено додаткову угоду № 1 до контракту № KG01.

Відповідно до вказаної додаткової угоди № 1 поставка товару здійснюється на умовах FCA зі складу продавця, згідно із правилами Інкотермс 2020. Поставка товару вважається завершеною в момент навантаження товару продавцем, його силами та за його рахунок, на транспортному засобі перевізника, обраного покупцем. Послуги з навантаження товару продавцем включені у вартість товару. Покупець зобов`язаний завчасно повідомити продавця про найменування перевізника та транспортний засіб, який здійснюватиме транспортування товару. Зазначені відомості відображаються в інвойсі. Товар повинен бути упакований продавцем у відповідні коробки, які гарантують безпеку і якість товару при транспортуванні. Упаковка товару включена у вартість контракту.

До вказаного договору оформлено рахунок-фактуру (Інвойс) № 2021-024-52 від 13.02.2021, відповідно до якого позивач придбав у ОСОО "Алтын Аймак" чорнослив без кісточки сушений 20000 кг загальною вартістю на 12000 доларів США та маш (боби мунг) 900 кг загальною вартістю 360 доларів США. Загальна сума придбаного товару 12360,00 доларів США.

Умови поставки згідно інвойсу - FCA.

З метою здійснення митного оформлення зазначеного товару представник позивача звернувся до митного органу з електронною митною декларацією UА807170/2021/014321, в якій митна вартість була визначена за ціною договору.

Разом з митною декларацією позивачем подано такі документи:

- рахунок-фактуру (Інвойс) № 2021-024-52 від 13.02.2021;

- міжнародну товарно-транспортну накладну № 0000138 від 16.02.2021;

- сертифікат про походження товару № UK 287236 від 15.02.2021;

- контракт від 11.01.2021 № KG01, укладений між позивачем та ОСОО "Алтын Аймак" (республіка Киргизстан);

- договір про надання послуг митного брокера № 723 від 22.01.2021;

- інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "Єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації від 6695456 від 11.03.2021;

- довідка про транспортно-експедиційні витрати № 1 від 13.02.2021.

У вказаній митній декларації UА807170/2021/014321 заявник в особі декларанта визначив митну вартість товару (чорнослив без кісточки сушений 20000 кг та маш (боби мунг) 900 кг) за першим методом (за ціною договору) у сумі 373 496,16 грн (графа 12 митної декларації).

Під час митного оформлення товару за ЕМД № UА807170/2021/014321 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товару.

За результатами аналізу та співставлення наданих документів, митним органом установлено, що задекларований рівень митної вартості товару 1 в розмірі 0,60 USD/кг та товару 2 в розмірі 0,40 USD/кг значно нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні раніше, а саме: найнижча ціна подібного товару за кодом УКТЗЕД, що відповідає коду товару декларанта, оформленого в митному відношенні Слобожанською митницею Держмитслужби - 1,76 USD/кг та 0,65 USD/кг відповідно.

З урахуванням установлення митним органом відсутність необхідних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме складової, передбаченої пунктом 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, відповідачем відповідно до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України проведена консультація з позивачем та 14.03.2021 направлено запит до позивача з метою надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Позивач листом від 14.03.2021 за вих. № 1403 надіслав митному органу лист, відповідно до якого повідомив Слобожанську митницю Держмитслужби, що надати додаткові документи не має можливості. Також, у зв`язку із уникненням простою транспорту, просив прийняти рішення стосовно митної вартості товару за наявними документами до закінчення 10-денного терміну розгляду документів.

14 березня 2021 року Слобожанською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/000409/2 (надалі також Рішення), а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2021/00426 (надалі також Картка відмови).

Позивач, не погодившись із зазначеним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки надані митному органу документи не містили достатніх даних для визначення заявленої позивачем митної вартості товару, оскаржувані Рішення та Картка відмови відповідають критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України, є правомірними та такими, що прийняті в межах чинного законодавства України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частини першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з доданим до митної декларації інвойсом № 2021-024-52 від 13.02.2021 позивач придбав у ОСОО "Алтын Аймак" Чорнослив без кісточки сушений 20000 кг загальною вартістю на 12000 доларів США та Маш (Боби Мунг) 900 кг загальною вартістю 360 доларів США. Загальна сума придбаного товару 12360,00 доларів США. Умови поставки згідно з FCA.

Термін FCA Incoterms 2020 означає, що продавець виконує свої зобов`язання за зовнішньоторговельним контрактом, коли передає в розпорядження покупця продукцію, завантажену на певний транспортний засіб в заздалегідь зазначеному місці і випущену митницею в рамках процедури експорту (також сплачуються вивізні мита і збори, якщо це необхідно). При цьому імпортне митне оформлення залишається обов`язком покупця.

Таким чином, ураховуючи обрані сторонами умови поставки, продавець - ОСОО "Алтын Аймак" здійснив поставку товару до м. Баткен (Киргизстан), а подальше транспортування здійснювалось за рахунок покупця - ТОВ "АХАВА ТРЕЙДІНГ".

Таким чином, складовими митної вартості товару ТОВ "АХАВА ТРЕЙДІНГ" за митною декларацією № UА807170/2021/014321 від 14.03.2021 є: фактурна вартість (ціна фактично сплачена або така, що підлягає сплаті) та витрати на транспортування до митного кордону України.

Відповідно до довідки про транспортно-експедиційні витрати № 1 від 05.04.2019 вартість транспортування товару з міста Баткен до п/п Гоптівка склала 1100 доларів США, які і були включені до митної вартості товару (а.с. 35).

Так, ураховуючи митну вартість товару - 373 496,16 гривень (графа 12 митної декларації) та фактичну вартість товару - 342 972,70 гривень (12360,00 доларів США за курсом 27,7486 грн, зазначеним у графі 23 митної декларації), до складових митної вартості позивачем включено транспортні витрати у сумі 30 523,46 гривень, що на дату декларування за курсом 27,7486 становило саме 1100 доларів США.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що декларантом взагалі не включено транспорті витрати до зазначеної ним митної вартості товару є помилковим.

Необґрунтованим є також висновок суду першої інстанції про те, що документи на підтвердження транспортних витрат та їх фактичної вартості до Слобожанської митниці Держмитслужби позивачем не подавалися.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ «АХАВА ТРЕЙДІНГ» до митного оформлення подано митну декларацію UА807170/2021/014331 разом з документами на товар, що поставляється в Україну, у тому числі - з документами, які підтверджують вартість перевезення товару довідкою про транспортно-експедиційні витрати № 1 від 13.02.2021, про що зазначено у графі 44 митної декларації (документ за кодом 3007), міжнародною товарно-транспортною накладною № 0000138 від 16.02.2021.

Митне оформлення товару здійснювалось ТОВ «АХАВА ТРЕЙДІНГ» за основним методом (ціною Товару за рахунком-фактурою (інвойсом) № 2021-024-52 від 13.02.2021.

Транспортні витрати позивача підтверджено зазначеною довідкою про транспортно-експедиційні витрати № 1 від 13.02.2021.

Тобто, митному органу позивачем надані документи, які передбачені ст. 53 МК України, що містять дані, на підставі яких кількість і ціна партії товару повністю ідентифікуються.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи шляхом направлення запиту 14.03.2021, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Згідно з ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, декларант подає митному органу документи, які підтверджують митну вартість товару, а саме, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Проте, відповідно з доданим до митної декларації інвойсом № 2021-024-52 від 13.02.2021 поставка товару здійснювалася згідно з FCA Incoterms 2020 і ціна на Товар також включає в себе транспортні витрати до митного кордону України.

З огляду на те, що декларантом позивача надані зазначені вище документи, колегія суддів зазначає, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та відомості щодо ціни товару.

Крім того, позивачем під час судового розгляду до матеріалів справи надано на підтвердження транспортних витрат надано договір про надання послуг на перевезення вантажу автомобільним транспортом № 01/02 від 01.02.2021; акт приймання-передачі виконаних робіт (до договору на перевезення № 01/02) від 14.03.2021.

Окремо колегія суддів зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень ЄАІС МД № UA401020/2020/32038, № UA807290/2021/5641 (митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення) не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

Одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

При відповідному спрацюванні автоматизованої системи аналізу та управління ризиками контролюючий орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього у разі виявлення підстав може витребувати у декларанта додаткові документи.

Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.

Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі № 826/24835/15, від 24.01.2019 у справі № 820/636/17, від 21.01.2020 у справі № 812/2336/14, від 13.02.2020 у справі 810/1175/16, від 26.01.2021 у справі № 826/13892/16).

Як убачається з рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2021/000409/2 від 14.03.2021 відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом резервним, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Проте, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судовим розглядом установлено, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.

Проте, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення. Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/000409/2 від 14 березня 2021 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2021/00426.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/000409/2 від 14 березня 2021 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2021/00426 прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні, та приймаються колегією суддів в якості належних.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з правовими позиціями, що містяться у постановах Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17 та від 26.01.2021 у справі № 826/13892/16 від 26.01.2021, які враховуються колегією суддів з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, відповідно до яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат із урахуванням положень статті 139 КАС України, колегія суддів виходить з того, що за подання позовної заяви позивачем сплачено 4540,00 грн та за подання апеляційної скарги 6810,00 грн (4540,00 грн х 150 %), що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов задоволено, рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне здійснити розподіл судових витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, стягнувши з Слобожанської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень 11 350,00 грн (4540,00 + 6810,00 грн) на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 по справі № 520/5173/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості № UА807000/2021/000409/2 від 14 березня 2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807170/2021/00426.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АХАВА ТРЕЙДІНГ" сплачений судовий збір у загальному розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич