Справа № 320/4488/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4488/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Єгорової Н.М., Федотова І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення №005101303 від 17.05.2019, № від 17.05.2019, № від 17.05.2019, № від 17.05.2019, а також вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2019 №0-, винесених на підставі акту виїзної позапланової перевірки №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 від 01.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на помилковість висновку про заниження позивачем за період 2016-2017 року суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн. (68418,17 грн. та 126598,25 грн.), наявність первинних документів, які підтверджують правомірність формування витрат, однак, уповноваженими особами відповідача під час перевірки такі документи не досліджувалися, а висновки формувалися на припущеннях та без врахування первинних документів. Позивач вважає оскаржувані рішення та вимогу протиправними та такими, що не обґрунтовані належним чином, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 16.10.2019 за клопотанням відповідача здійснено у порядку правонаступництва заміну первісного відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Київській області на Головне управління Державної податкової служби у Київській області.

Ухвалою суду від 16.10.2019 на підставі статті 190 КАС України зупинялося провадження у справі, сторонам надавався час для примирення до 18.11.2019.

Ухвалою суду від 18.11.2019 поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 18.11.2019 призначалася судово-економічна експертиза, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинялося провадження в справі до одержання результатів експертизи.

За наслідками проведення експертизи експертом прийнято висновок за результатами проведення судово-економічної експертизи №32893/10-71/23623/20-71 від 22.09.2020.

Ухвалою від 16.12.2020 поновлено провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати його та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що згідно наданої до перевірки ФОП ОСОБА_1 інформації щодо залишків товарно-матеріальних цінностей та встановлених під час перевірки залишків товарно-матеріальних цінностей встановлено, що станом на 01.01.2017 у ФОП ОСОБА_1 рахувалися залишки товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 28 397,27 грн. Проте, згідно станом на 31.12.2017 залишки товарно-матеріальних цінностей рахувалися на загальну суму 30 963,61 грн (без націнки) Різниця складає 102 260,30 грн (без націнки та акцизного податку) Згідно наданої інформації ФОП ОСОБА_1 середня націнка на реалізований товар становила 23,8%, тобто загальна сума реалізованого товару упродовж 2017 з урахуванням середньої націнки на товар становить 126 598,25 грн.

Таким чином за висновками податкового органу ФОП ОСОБА_1 не відображено в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 та в податковому обліку суми доходу, отриманого від реалізації товарів, що призвело до заниження загального оподатковуваного доходу на суму 126 598,25 грн., чим порушено п.177.1, п. 177.2 статті 177 Податкового кодексу України.

Також перевіркою встановлено, що придбано у позивача товару на суму 547 434,86 грн, а згідно фіскальних чеків оплачено на суму 479 016,69 грн., відповідно сума неоплаченого товару за 2016 становить 68 418,17 грн, отже завищено витрати на загальну суму 68 418,17 грн.

Також відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1 занижено суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн, порушено визначення суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження господарської діяльності, неправильно відображено у звітності суми доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується ЄСВ, а також недонараховано та несплачено до бюджету військового збору.

Відповідач наполягає, що висновки експерта у даній справі не є такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а також не враховують особливостей податкового обліку фізичної особи-підприємця та нормативно-правової бази, яка регламентує оподаткування таких суб`єктів господарювання.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Київській області, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 30 липня 2021 року.

Позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Беручи до уваги те, що судом першої інстанції справу розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін, про що винесено ухвалу від 30.08.2021 р.

Перевіривши повноту встановлення Київським окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом в Рокитнянській РДА в Київській області 23.05.2012, перебуває на податковому обліку в Рокитнянській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з 25.05.2012.

У періоді з 01.01.2016 по 31.12.2017 перебувала на загальній системі оподаткування.

Згідно з реєстраційними даними основним видом господарської діяльності суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

На підставі наказу ГУ ДФС у Київській області від 19.03.2019 №587 та направлень про проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 19.03.2019 №698 та №699 проведено перевірку ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено Акт від 01.04.2019 №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017 включно.

Під час перевірки посадові особи відповідача дійшли висновку про порушення позивачкою пп. 4 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат. Також, під час перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не відображено в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 рік та в податковому обліку сум доходу від реалізації товару, що призвело до заниження загального оподаткованого доходу на суму 126 598,25 грн., чим порушено п. 177.1, п. 177.2.ст. 1777 ПК України. Зокрема, проаналізувавши надану інформацію про залишки товарно-матеріальних цінностей, встановлено, що сума залишків на 31.12.2017 становить 28 397,27 грн. (без націнки) по ціні придбання товару. Придбання товару за 2017 рік згідно підтверджуючих документів становить 615 248,14 грн. (без націнки), у той же час, віднесено до витрат суму 510 421,49 грн. (без націнки). Таким чином, залишки товарно-матеріальних цінностей згідно даних перевірки складає 133 223,92 грн. (без націнки), проте згідно наданих позивачкою залишків рахується лише 30 963,61 грн. (без націнки), що становить різницю у сумі 102 260,30 грн. (без націнки та акцизного податку). Врахувавши середню націнку на реалізований товар у розмірі 28,3%, відповідач дійшов висновку, що позивачкою реалізовано товару на суму 126 598,25 грн.

Крім того, встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності у сумі 68 418,17 грн., в т. ч. за 2016 рік - 68 418,17 грн., а саме: відповідно до додатку 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, придбано реалізованого товару на суму 547 434,86, який згідно наданих фіскальних чеків оплачений на суму 479 016,69 грн., відповідно - сума неоплаченого товару за 2016 рік становить 68 418,17 грн. Таким чином, на думку відповідача, порушено норми п. 177.4 ст. 177 ПК України, оскільки до витрат віднесено суму, яка фактично не оплачена за товар.

Враховуючи зазначені вище порушення, встановлено заниження суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн. (68 418,17 грн. та 126 598,25 грн.), з урахуванням податковий орган дійшов висновку, що вказана сума проведена без застосування РРО, що є порушенням пункту 1 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Також, встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 35 102,95 грн., в чому числі: за 2016 рік суму 12 315,27 грн., за 2017 рік - 22 787,68 грн., що є порушенням п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 ст. 177 ПК України.

Враховуючи, що у ході перевірки встановлено перевіряючими заниження ФОП ОСОБА_1 суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн., відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " позивачці донараховано податковим органом суму єдиного внеску у розмірі 22%, що становить 42 903,52 грн. та суму військового збору у розмірі 2 925,23 грн. відповідно до ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Посадовими особами відповідача встановлено за період 2017 року факт заниження позивачем суми податкового зобов`язання з акцизного податку в сумі 6 329,91 грн., чим порушено вимоги пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, пп.215.3.10 п. 215.3 ст. 215, п. 217.1 ст. 217 ПК України.

Крім того, за результатами перевірки відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від №005101303 від 17.05.2019, яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 34003,15 грн. та штрафні санкції у розмірі 8 500,79 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позивачу донараховано акцизний податок у розмірі 6 329,91 грн. та штрафні санкції у розмірі 1 582,48 грн;

- податкове повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 2 833,55 грн. та штрафні санкції у розмірі 708,39 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2019, яким позивачу нарахована штрафна санкція у розмірі 1,00 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5121303 від 17.05.2019 у розмірі 9 682,52 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2019 №0-, винесену на підставі акту виїзної позапланової перевірки №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 від 01.04.2019 року на суму 41 558,89 грн..

Не погоджуючись з вказаними рішення, ФОП ОСОБА_1 подала до ДФС України скаргу, за наслідками розгляду якої рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5121303 від 17.05.2019 у розмірі 9 682,52 грн. скасовано, решта рішень податкового органу залишені без змін.

Не погодившись з рішеннями та висновками податкового органу, позивач звернулася до суду з позовом, за результатами розгляду якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 16 грудня 2020 року.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно із п.п.177.4.5 ст. 177 ПК України, не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту; документально не підтверджені витрати.

Відповідно до п.п.177.5 ст. 175 ПК України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Згідно із п.п. 177.5.3 ст. 175 ПК України, остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 кодексу, фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Згідно із п. 177.11 ст. 177 фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.

Як вже зазначалося колегією суддів вище, з наявного у справі Акту перевірки від 01.04.2019 №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не відображено в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 рік та в податковому обліку сум доходу від реалізації товару, що призвело до заниження загального оподаткованого доходу на суму 126598,25 грн., чим порушено п. 177.1, п. 177.2.ст. 1777 ПК України. Зокрема, проаналізувавши надану позивачкою інформацію про залишки товарно - матеріальних цінностей та встановлених у ході перевірки фактичних залишків, встановлено, що сума залишків на 31.12.2017 становить 28397,27 грн. (без націнки) по ціні придбання товару. Придбання товару за 2017 рік згідно підтверджуючих документів становить 615248,14 грн. (без націнки), у той же час, віднесено до витрат суму 510421,49 грн. (без націнки). Таким чином, залишки товарно-матеріальних цінностей згідно даних перевірки складає 133223,92 (без націнки), проте згідно наданих позивачкою залишків рахується лише 30963,61 грн. (без націнки), що становить різницю у сумі 102260,30 грн. (без націнки та акцизного податку). Відповідач при цьому вважає, що позивачкою реалізовано товару на 126 598,25 грн. з урахуванням націнки 28,3%, завищено витрати, пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності у сумі 68 418,17 грн., в т. ч. за 2016 рік - 68 418,17 грн., а саме: відповідно до додатку 2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, придбано реалізованого товару на суму 547 434,86, який згідно наданих фіскальних чеків оплачений на суму 479 016,69 грн., відповідно - сума неоплаченого товару за 2016 рік становить 68 418,17 грн. Таким чином, позивачкою, на думку перевіряючих, порушено норми п. 177.4 ст. 177 ПК України, оскільки до витрат віднесено суму, яка фактично не оплачена за товар.

Враховуючи зазначені вище порушення, відповідач встановив заниження суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн. (68 418,17 грн. та 126 598,25 грн.).

Разом з тим, відповідачем не наведено у наявних у справі матеріалах та не доведено належними доказами, які саме витрати та доходи віднесені позивачем до їх складу, за результатами яких видів господарських операцій, за якою подією, на підставі яких первинних документів. Відсутність в акті перевірки деталізації обставин податкового правопорушення суперечить приписам пункту 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 р. за № 1300/27745.

Водночас, матеріали справи містять висновок експерта КНДІСЕ А. Макарець №32893/10-71/23623/20-71 від 22.09.2020, яким визначено, документально підтвердити висновки акту перевірки від 01.04.2019 №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 щодо заниження ФОП ОСОБА_1 загального оподаткованого доходу від реалізації товарів на суму 126 598,25 грн. за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017 та завищення витрат на загальну суму 68 418,17 грн. за 2016 рік, не видається за можливе.

Протилежного відповідачем не доведено, не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані в апеляційному провадженні, тому колегія суддів виходить з того, що відповідач не довів на підставі належних і допустимих доказів порушень позивачкою вимог податкового законодавства в частині заниження доходу у 2016-2017 роках, а відтак, податкове повідомлення-рішення від №005101303 від 17.05.2019, яким позивачці донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 34 003,15 грн. та штрафні санкції у розмірі 8 500,79 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позиваці донараховано акцизний податок у розмірі 6 329,91 грн. та штрафні санкції у розмірі 1 582,48 грн; податкового повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 2 833,55 грн. та штрафні санкції у розмірі 708,39 грн.; податкового повідомлення-рішення № від 17.05.2019, яким позивачу нарахована штрафна санкція у розмірі 1,00 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником податків своєчасно не нарахованого єдиного внеску №5121303 від 17.05.2019 у розмірі 9 682,52 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2019 №0-, винесеної на підставі акту виїзної позапланової перевірки №250/10-36-13-03/ НОМЕР_1 від 01.04.2019 року на суму 41 558,89 грн., слід зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Пунктами 2, 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 5 статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону № 2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Пунктом 6 ч. 1 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закону № 2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Як убачається з акту перевірки, ФОП ОСОБА_1 занижено суми чистого доходу на загальну суму 195 016,42 грн., тому відповідно до ч. 11 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування " позивачці донараховано податковим органом суму єдиного внеску у розмірі 22%, що становить 42 903,52 грн. та суму військового збору у розмірі 2 925,23 грн. відповідно до ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Враховуючи факт не відображення ФОП ОСОБА_1 в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2017 рік та в податковому обліку сум доходу від реалізації товару у розмірі 126 598,25 грн., посадовими особами відповідача встановлено за період 2017 року факт заниження суми податкового зобов`язання з акцизного податку в сумі 6 329,91 грн., та встановлено порушення вимог пп. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214, пп.215.3.10 п. 215.3 ст. 215, п. 217.1 ст. 217 ПК України.

Разом з тим, оскільки вже встановлено протиправність висновку щодо заниження ФОП ОСОБА_1 суми чистого оподатковано доходу на суму 126 598,25 грн., донарахування відповідачем суми єдиного внеску у розмірі 22%, що становить 42 903,52 грн. та суму військового збору у розмірі 2 925,23 грн. є протиправним, тому податкове повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позивачу донараховано акцизний податок у розмірі 6 329,91 грн. та штрафні санкції у розмірі 1 582,48 грн., податкове повідомлення-рішення від № від 17.05.2019, яким позивачу донараховано грошове зобов`язання за платежем військовий збір у розмірі 2 833,55 грн. та штрафні санкції у розмірі 708,39 грн., є також протиправними та підлягаю скасуванню.

Помилковий розрахунок контролюючого органу про заниження позивачем сум чистого оподатковуваного доходу за 2016-2017 роки став підставою для нарахування оскаржуваних рішень, у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2019 та вимога про сплату боргу (недоїмки) від 17.05.2019 №0- також є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року у справі №320/4488/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Н.М. Єгорова

В.І. Федотов