Справа № 640/17434/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Київ № 640/17434/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (далі - позивач) з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 01.06.2021 №65639486;

стягнути з відповідача 7 281 569,47 грн. стягнутого виконавчого збору.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваної постанови, з огляду на те, що остання прийнята державним виконавцем з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження» оскільки рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2020 у справі №916/2229/18 виконано товариством самостійно, до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а відтак сплачена сума виконавчого збору у розмірі 7 281 569,47 грн. підлягає поверненню позивачу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу встановлено строк для подання письмового відзиву на адміністративний позов у порядку передбаченому ст.162 КАС України та витребувано від відповідача завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №65639486.

Представником відповідача відзиву на позовну заяву та засвідчених копій матеріалів виконавчого провадження не надано.

Згідно вимог частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання, призначеного на 06.07.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд на підставі частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №65639486 з примусового виконання виконавчого листа №916/2229/18 від 01.01.2021, виданого Господарським судом Одеської області про стягнення з ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» в дохід загального фонду Державного бюджету України пені у розмірі 72 815 694, 75 грн.

Одночасно, відповідачем винесено постанову про стягнення з ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» виконавчого збору у розмірі 7 281 569, 47 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як зазначено у частинах 1-3, абзаці першому частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Крім того, частиною 9 вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що виконавчий збір не стягується за наявності (у сукупності) таких умов:

1) закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом);

2) фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом має відбутись до відкриття виконавчого провадження (винесення відповідної постанови).

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду Одеської області від 16.12.2020 у справі №916/2229/18 стягнуно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" (просп. Шевченка, 4-А, Одеса, Одеська область, 65044, ) в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом`янському районі міста Києва (, Банк одержувача-Казначейство України (ЕАП), рахунок (IBAN) UA6026010, код класифікації доходів - 21081100, пеню у розмірі 41 327 826,75грн. (сорок один мільйон триста двадцять сім тисяч вісімсот двадцять шість грн. 75 коп.); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" (просп. Шевченка, 4-А, Одеса, Одеська область, 65044, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) 619 917,40 грн. (шістсот дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімнадцять грн. 40коп. ) судового збору.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 рішення Господарського суду Одеської області від 16.12.2020 у справі № 916/2229/18 змінено, викладено п. п. 2, 3 резолютивної частини в наступній редакції:

« 2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» (просп. Шевченка, 4-А, Одеса, Одеська область, 65044, ) в дохід загального фонду Державного бюджету України на рахунок УК у Солом`янському районі міста Києва (, Банк одержувача-Казначейство України (ЕАП), рахунок (IBAN) UA6026010, код класифікації доходів - 21081100, пеню у розмірі 72 815 694, 75 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» (просп. Шевченка, 4-А, Одеса, Одеська область, 65044, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) 225 557, 41 грн судового збору.».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС Україна» (просп. Шевченка, 4-А, Одеса, Одеська область, 65044, ) на користь Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45, ) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 174 250, 98 грн.

Так, 31.05.2021 ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» виконало рішення по справі №916/2229/18 шляхом перерахування коштів у розмірі 72 815 694,75 грн. на рахунок вказаний у судовому рішенні, що підтверджується платіжним дорученням №10765 від 31.05.2021.

Разом з тим, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, 03.06.2021 сплачені товариством на підставі рішення суду кошти у сумі 72 815 694,75 грн. були повернуті на рахунок ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА», оскільки реквізити, на які згідно з рішенням суду підлягала сплаті пеня, були неправильними.

Так, 08.06.2021 з банківського рахунку ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» були списані грошові кошти на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі 80 097 264,22 грн., з яких: 72 815 694,75 грн. - сума пені; 7 281 569, 47 грн. - сума виконавчого збору.

Відтак, враховуючи, що 31.05.2021 позивачем вчинено дії, спрямовані на виконання рішення суду у справі №916/2229/18 шляхом зарахування грошових коштів на рахунок зазначений судом у резолютивній частині рішення, тобто до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак, сума сплачених коштів була повернута на рахунок товариства, з незалежних від позивача причин, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про протиправність стягнення з позивача виконавчого збору, а тому, така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 7 281 569,47 грн. стягнутого виконавчого збору, суд звертає увагу на наступне.

Як вже зазначалось, 08.06.2021 з банківського рахунку ТОВ «ТЕДІС УКРАЇНА» були списані грошові кошти на рахунок Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у розмірі 80 097 264,22 грн., з яких: 72 815 694,75 грн. - сума пені; 7 281 569, 47 грн. - сума виконавчого збору.

Процедуру повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок №787.

Згідно з пунктом 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Заява про повернення коштів з бюджету складається платником у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причина повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно з пунктом 10 Порядку №787 заява та подання або копія судового рішення, засвідчена належним чином, подаються до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету здійснюється з того бюджету, до якого такі кошти були зараховані (з урахуванням положень пунктів 39-1 та 39-2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України). Якщо платіж, що повертається, був сплачений до загального (спеціального) фонду державного або місцевих бюджетів, але згідно з бюджетним законодавством не передбачений серед джерел надходжень бюджетів у поточному бюджетному році, то повернення здійснюється за рахунок податків та зборів, не віднесених до інших категорій (код класифікації доходів бюджету 19090500) або інших надходжень (код класифікації доходів бюджету 24060300) відповідного бюджету.

При цьому, відповідно до статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства органи Казначейства не є розпорядниками коштів Державного бюджету України, а здійснюють лише розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів, не мають права втручатися у їх діяльність та не уповноважені самостійно спрямовувати надані бюджетні асигнування. Визначення наявності підстав для повернення коштів з державного та місцевого бюджетів є виключними повноваженнями контролюючих органів.

В даному випадку кошти до Державного бюджету перераховувалися відповідачем.

Законодавством встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

З вищенаведеного слідує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, тобто органу державної виконавчої служби разом зі заявою про повернення коштів з бюджету.

На даний час позивачем оспорюється правомірність винесеної відповідачем постанови про стягнення виконавчого збору. З приводу повернення платежів до відповідачів позивач не звертався і будь-яких рішень з цього приводу органами Казначейства не приймалося.

Суд здійснює захист порушеного права, а не права, яке може бути порушено в майбутньому.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 7 281 569,47 грн. стягнутого виконавчого збору, оскільки такі вимоги заявлені на майбутнє, а відтак задоволенню не підлягають.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.

Натомість, позивачем доведено суду достовірність своїх доводів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги в частині протиправності оскаржуваної постанови.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» (65044, м. Одеса, просп. Шевченка, 4А) задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 01.06.2021 №65639486.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕДІС УКРАЇНА» понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 22700,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції в порядку, визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.П. Шулежко