Справа № 420/15042/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Денисенко В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Сульжик В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; проживає АДРЕСА_2 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова,1, м. Одеса, 65065) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 20.08.2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відділ ДВС) про визнання протиправною та скасування постанови від 12.07.2021 року №66064757 про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року поновлений позивачу строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-273 КАС України щодо розгляду термінових справ, призначене судове засідання.

Позивач у позові зазначив, що за місцем реєстрації місяця проживання, де він фактично не мешкає, отримав рекомендований лист з оскаржуваною постановою.

Позивач вважає вказану постанову відповідача неправомірною, оскільки сама постанова викладена українською мовою, але боржником вказано ОСОБА_2 . Позивач вказує, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстрований ОСОБА_1 . На думку позивача таку постанову неможливо вважати чинною, адже державною мовою є українська, яка стосується мови діловодства та документації органів та посадових осіб. Також вказані відомості щодо особи боржника неможливо вважати граматичною або арифметичною помилкою, які може виправити сам державний виконавець.

Крім того, позивач стверджує, що ніякого адміністративного правопорушення у квітні 2021 року він не скоював та постанову №ОДП №8825014 від 20.04.2021 року йому Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради не вручено та поштою не надіслано, як це передбачено ч.ч.6,7 ст.258 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

Позивач допускає, що адмінправопорушення міг скоїти водій, якій більш 10 років тому придбав у нього один з автомобілів.

Позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник у відзиві навів положення Закону України Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404-VIII) та Закону України №1403-VIII від 02.06.2016 року «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон України №1403-VIII) та зазначив, що відповідно до статті 1 Закону України №1403 - VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів. Частиною 4 ст.4 Закону визначені підстави для повернення виконавчого документу.

Державний виконавець при надходженні виконавчого документа перевіряє його на відповідність вимогам статей 3, 4 Закону №1404-VIII, та у випадку відповідності вимогам зазначених статей, відкриває виконавче провадження.

Представник відповідача вказує, що 12.07.2021 року на примусове виконання до Відділу ДВС надійшла заява від Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого документа, а саме постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серія ОДП № 8825014, від 20.04.2021 про стягнення з громадянина ОСОБА_2 штраф у сумі 680 грн з відміткою набрання чинності 17.06.2021 року.

12.07.2021 року державний виконавець Відділу ДВС Сульжик В.В., керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону №1404-VIII, прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №66064757 по примусовому виконанню постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів серія ОДП №8825014, від 20.04.2021 про стягнення з гр-на ОСОБА_2 штраф у сумі 680 грн.

Також у відповідності до вимог Закону прийняті постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Представник відповідача звернув увагу на той факт, що за практикою Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, постанови що виносяться при накладанні адміністративних штрафів (стягнень) за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів складаються на осіб, які є власниками транспортних засобів, незалежно від того, хто фактично керує цими транспортними засобами.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги посилаючись на доводи, викладені в позові. Також позивач зазначив, що він до цього часу не отримав копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, не зважаючи на запити, які направляються його представником до Департаменту.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов та пояснив, що ним не перевірялось питання отримання копії постанови боржником.

Судом встановлено, що 12.07.2021 року на адресу відділу ДВС надійшла заява Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради для примусового виконання у порядку ст.38 КУпАП постанови у справі про адміністративне правопорушення для стягнення з гр-на ОСОБА_2 штрафу з розмірі 680грн.з додатком - постанова ОДП 8825014 від 20.04.2021 року.

Згідно з вказаною постановою серія ОДП 8825014 від 20.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), - зафіксовано порушення 20.04.2021 року: транспортний засіб TOYOTA AURSON, реєстраційний № НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 13.06год по вул. Леонтовича Успенська 3 здійснив зупинку, стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Штраф у розмірі 340грн застосований з посиланням на ст.ст.279-1,284 КУпАП. Також зазначено про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

В графі «копія постанови надіслано рекомендованим листом» відсутні заповнені відомості щодо № листа та дати.

Також на постанові міститься штамп, в якому вказано - строк пред`явлення до виконання три місяця, дата набрання чинності постанови 17.06.2021 року.

12.07.2021 року старшим державним виконавцем прийнята оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№66064757, в якій зазначені: назва документу №ОДП 8825014 від 20.04.2021 року, документ видав - Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР, стягнення 680грн, боржник ОСОБА_2 , документ вступив в законну силу 20.04.2021 року.

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу реєстрації позивача та отримана ним.

Позивач вважаючи її неправомірною та зазначаючи, що будь-яких правопорушень не скоював, оскаржив постанову про відкриття виконавчого провадження до суду.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» (далі Закон України №1404- VIII), відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності, тобто перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям.

Досліджуючи оскаржувану постанову та документи, які стали підставою для її прийняття, відповідність дій державного виконавця, якій прийняв оскаржувану постанову вимогам Закону України №1404-VIII, суд дійшов висновку про неправомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови, відповідно про наявність підстав для визнання її неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.3 Закону України №1404-VIII визначені виконавчі документи, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону, зокрема, постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом (п.6).

Повноваження Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради визначені Положенням про цей Департамент, яке затверджено рішенням Одеської міської ради №4189-VII від 30.01.2019 року (додаток 3 до рішення) (далі Положення про Департамент №4189-VII).

Департамент згідно з п.2.2.7 Положення з питань організації заходів із безпеки дорожнього руху на території м. Одеси: 1) здійснює контроль за дотриманням вимог Правил дорожнього руху та Правил паркування транспортних засобів на території міста в частині дотримання всіма суб`єктами правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів;

2) здійснює фото/відеофіксацію порушень правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів на території міста.

Відповідно до п.2.2.8 у межах повноважень посадові особи Департаменту здійснюють розгляд справ про адміністративні правопорушення відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, постанова серії ОДП №8825014 від 20.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) подана для виконання у відділ ДВС є Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У той же час статтею 4 Закону України №1404-VIII встановлені вимоги до виконавчого документа, а також підстави його повернення.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 3 статті визначено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Згідно з ч.4 ст.4 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: - рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання) (п.1); - пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (п.2); - виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст.26 цього Закону (п.6).

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був встановити відсутність підстав для її повернення.

Судом встановлено, що виконавчий документ не відповідає вимогам ч.1 ст.4 Закону, що є підставою для його повернення.

Так, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

В постанові наявна підпис посадової особи, яка прийняла постанову, проте відсутні її прізвище та ініціали. Підпис скріплена печаткою без зображенням Державного Герба України.

Між тим, відповідно до п.1.3 розділу І Положення про Департамент №4189-VII Департамент є юридичною особою, має рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, штампи та бланки.

При цьому суд також вважає обґрунтованими доводи позивача, що зазначення прізвища ім`я та по батькові особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, в документі, якій складений українською мовою, як ОСОБА_2 , не ідентифікує вказану особу безпосередньо з ним.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.4 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання). Оскільки в даному випадку виконавчим документом є постанова про притягнення до адміністративною відповідальності державний виконавець повинен був встановити факт набрання нею чинності. Проте ним залишено поза увагою, що в постанові відсутні відомості про направлення постанови особі відносно якої складена постанова.

Більш того, у наданій до виконання постанові серії ОДП №8825014 від 20.04.2021 року наявний штамп з датою набрання чинності постанови 17.06.2021 року.

Проте в оскаржуваній постанові державного виконавця від 12.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження зазначено, що документ вступив в законну силу (набрав чинності) 20.04.2021 року, тобто вказана інша дата.

Вказані обставини свідчать про не встановлення державним виконавцем дати набрання чинності виконавчого документа, а тому були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч.2 ст.291 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених ч.1 статті 300-1 цього Кодексу.

Проте у постанові Департаменту серії ОДП №8825014 від 20.04.2021 року В графі «копія постанови надіслано рекомендованим листом» відсутні заповнені відомості щодо № листа та дати.

Не вручення постанови Департаменту позивачу позбавило його можливості довести у встановленому законодавством порядку його твердження про непричетність до вказаного адміністративного правопорушення та призвело до неправомірного відкриття виконавчого провадження за постановою (виконавчим документом), яка не набрала законною сили.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є,зокрема, верховенство права.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача 908,00грн. Витрати за послуги банку не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 139, 262, 241-246, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ; проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Генерала Петрова,1, м. Одеса, 65065, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.07.2021 року №66064757 про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути з Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Е.В. Катаєва