Справа № 500/984/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/984/21 пров. № А/857/11681/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Ніколіна В.В., Пліша М.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, прийняте суддею Подлісною І. М., в м. Тернополі, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі №500/984/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в зарахуванні періодів роботи з 30.08.1977 по 26.08.1978; з 09.09.1982 по 22.11.1982; з 31.08.1984 по 30.08.1985; з 02.09.1985 по 24.06.1988; з 28.06.1990 по 28.08.1990; з 28.08.1990 по 17.10.2018; а також з 17.10.2018 по 01.12.2018 року і з 01.12.2018 по даний час на посаді викладача суспільних дисциплін Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької у стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в нарахуванні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи з 30.08.1977 по 26.08.1978; з 09.09.1982 по 22.11.1982; з 31.08.1984 по 30.08.1985; з 02.09.1985 по 24.06.1988; з 28.06.1990 по 28.08.1990; з 28.08.1990 по 17.10.2018; а також з 17.10.2018 по 01.12.2018 року і з 01.12.2018 по даний час на посаді викладача суспільних дисциплін Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 04 липня 2020 року він досяг пенсійного віку, а до цього 35 років працював на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачених відповідно до п.п. "е" - "ж" ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то при призначенні пенсії відповідач повинен був виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена п.7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, відповідач протиправно відмовив йому у призначенні грошової допомоги, вважаючи, що на день досягнення пенсійного віку позивач не працював за основним місцем роботи на посаді, яка передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2002 року № 1436).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області ОСОБА_1 в зарахуванні періодів роботи з 30.08.1977 по 26.08.1978; з 09.09.1982 по 22.11.1982; з 31.08.1984 по 30.08.1985; з 02.09.1985 по 24.06.1988; з 28.06.1990 по 28.08.1990; з 28.08.1990 по 17.10.2018; а також з 17.10.2018 по 01.12.2018 року і з 01.12.2018 по даний час на посаді викладача суспільних дисциплін Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької у стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та в нарахуванні і виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оформлену листом від 29.11.2019 № 1329/03-16.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", періоди роботи з 30.08.1977 по 26.08.1978; з 09.09.1982 по 22.11.1982; з 31.08.1984 по 30.08.1985; з 02.09.1985 по 24.06.1988; з 28.06.1990 по 28.08.1990; з 28.08.1990 по 17.10.2018; а також з 17.10.2018 по 01.12.2018 року і з 01.12.2018 по даний час на посаді викладача суспільних дисциплін Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що при вирішенні даного спору судом не враховано той факт, що на день досягнення пенсійного віку позивач не працював на посаді, яка передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 року №1436), відповідно для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій немає підстав.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 05.07.2020 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

19 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФ України в Тернопільській області із заявою щодо виплати грошової допомоги.

У грудні 2020 року позивач отримав лист № 6492-6491/М-02/8-1900/20 ГУ ПФ України в Тернопільській області від 02.12.2020 про відмову в призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка мотивована тим, що на день досягнення пенсійного віку позивач не працював за основним місцем роботи на посаді, яка передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2002 року № 1436). А тому для призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій немає підстав.

Вважаючи зазначену відмову пенсійного органу протиправною, позивач з метою захисту та відновлення порушеного права звернувся до суду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював педагогічним працівником закладу вищої освіти, відтак з урахуванням того, що спеціальний стаж позивача становить понад 35 років, дані обставини дають йому право на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 № 1058.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. "е" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати.

Порядком обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок № 1191) передбачено, що до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені, зокрема, Переліком закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909.

У відповідності до пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, особа має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за наявності у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Правову позицію щодо права особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема у постанові від 13.03.2018 по справі № 234/13835/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 233/4308/17, у постановах Верховного Суду від 28.02.2019 по справі № 718/2293/16-а, від 05.03.2019 по справі № 686/9307/17, від 12.03.2019 по справі № 647/514/17, від 13.03.2019 по справі № 602/958/16-а, від 19.03.2019 по справі № 466/5637/17, згідно якої право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій в першу чергу пов`язується з досягненням нею пенсійного віку, наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії

За змістом Переліку № 909, до переліку посад, які дають право на пенсію за вислугою років, віднесено роботу у вищих навчальних закладах I- II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до переліку кваліфікаційних категорій і педагогічних звань педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2015 р. № 1109, до педагогічних звань відноситься викладач-методист, учитель-методист, вихователь-методист, педагог-організатор-методист, практичний, психолог - методист, керівник гуртка - методист, старший вожатий - методист, старший викладач, старший учитель, старший вихователь, майстер виробничого навчання І категорії, майстер виробничого навчання II категорії.

Поряд з цим, частина перша статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII визначає невід`ємними складниками системи освіти такі: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працював: з 30.08.1977 по 26.08.1978 - вчитель музики і співів в Завалецькій середній школі Кам`янець-Подільського району; з 09.09.1982 по 22.11.1982 - вчитель географії в Тернопільській середній школі № 15; з 31.08.1984 по 30.08.1985 - викладач історії в Тернопільській середній школі №18: з 02.09.1985 по 24.06.1988 - викладач суспільних дисциплін в Тернопільському музичному училищі; з 28.06.1990 по 28.08.1990 - викладач суспільних дисциплін в Тернопільському музичному училищі; з 28.08.1990 по 17.10.2018- заступник директора по виховній роботі в Тернопільському музичному училищі; з 17.10.2018 по 01.12.2018 - інженер з комп`ютерних систем і викладач суспільних дисциплін; з 01.12.2018 по даний час - начальник штабу цивільної оборони і викладач суспільних дисциплін в Тернопільському мистецькому фаховому коледжі імені Соломії Крушельницької, що підтверджується копією трудової книжки і довідками Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування періодів роботи з 30.08.1977 по 26.08.1978 року, коли позивач працював вчителем музики і співів в Завалецькій середній школі Кам`янець-Подільського району; з 09.09.1982 по 22.11.1982 - вчителем географії в Тернопільській середній школі № 15; з 31.08.1984 по 30.08.1985 - викладачем історії в Тернопільській середній школі № 18: з 02.09.1985 по 24.06.1988 - викладачем суспільних дисциплін в Тернопільському музучилищі; з 28.06.1990 по 28.08.1990 - викладачем суспільних дисциплін в Тернопільському музучилищі; з 28.08.1990 по 17.10.2018 - заступником директора по виховній роботі в Тернопільському музичному училищі до спеціального страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та нарахована і виплачена грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відносно періодів роботи з 17.10.2018 по 01.12.2018, коли позивач був переведений на посаду інженера з комп`ютерних систем і працював одночасно на посаді викладача суспільних дисциплін та з 01.12.2018 по даний час - начальника штабу цивільної оборони і викладача суспільних дисциплін в Тернопільському мистецькому фаховому коледжі імені Соломії Крушельницької, слід зазначити наступне.

В наказах про переведення ОСОБА_1 на вказані посади № 65-к від 16.10.2018 і № 67-к від 30.11.2018 вказано не про лише про переведення, але й про те, що... педагогічне навантаження за посадою викладача залишити, що свідчить про те, що позивач став працювати в Тернопільському мистецькому фаховому коледжі імені Соломії Крушельницької на двох посадах без будь-яких застережень, яка з цих двох посад є основною.

Поряд з цим, встановлено, що на відповідність займаній посаді викладача суспільних дисциплін ОСОБА_1 проходив атестацію педагогічних працівників та за рішеннями атестаційної комісії підтверджував педагогічне звання, що підтверджується атестаційним листом Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької "Про підсумки атестації педагогічних працівників". Відповідно до рішення атестаційної комісії від 17 березня 2017 року (проводиться один раз на п`ять років) підтверджена його кваліфікаційна категорія спеціаліст вищої категорії та педагогічне звання викладач- методист (а. с.33).

Згідно довідки Тернопільського мистецького фахового коледжу імені Соломії Крушельницької позивач виконував педагогічну діяльність, а саме, викладав предмети "Всесвітня історія", "Безпека життєдіяльності", "Географія", "Захист Батьківщини" і за 2018-2019 навчальний рік ним вичитано 510 педагогічних годин, за 2019-2020 навчальний рік - 546 педагогічних годин, що складає більш ніж 0,5 окладу викладача (а.с. 26-32).

Аналіз встановлених обставин беззаперечно підтверджує факт роботи ОСОБА_1 саме педагогічним працівником закладу вищої освіти у зазначені періоди, а відтак такі підлягають до зарахування до спеціального стажу.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спеціальний стаж позивача становить понад 35 років, а, відтак, з врахуванням встановлених обставин справи він має право на отримання грошової допомоги на підставі п. 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 № 1058.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Колегія суддів обумовлює, що позивачем зазначається про відмову пенсійного органу оформлену листом від 29.11.2019 № 1329/03-16, проте, з мотивувальної частини рішення суду вбачається, що за основу взято відмову оформлену листом № 6492-6491/М-02/8-1900/20 ГУ ПФ України в Тернопільській області від 02.12.2020.

Таким чином, судом першої інстанції допущено описку в резолютивній частині щодо зазначення листа відповідача, однак таке не є підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі № 500/984/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш