Справа № 394/585/21
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2021-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
----------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
03.09.2021
2-а/394/9/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2021 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з РПП СПД №3 Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Усенка Володимира Сергійовича про скасування постанови серії БАА № 892456 від 15.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови серії БАА № 892456 від 15.08.2021 року про накладення адміністративного стягнення, зокрема свої вимоги мотивував тим, що 15 серпня 2021 року інспектором з РПП СПД №3 (смт Новоархангельськ) Голованівського районного відділу поліції ГУНП у Кіровоградській області Усенком Володимиром Сергійовичем відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАА № 892456.

Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України. Як зазначено в постанові, він керував автомобілем ЗАЗ НОМЕР_1 , без права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2 ПДР.

Позивачу поставлено в обов`язок сплатити грошовий штраф у розмірі 20400 грн.

Доказом, що підтверджує дані обставини, є копія постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що постанова є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного: 15 серпня 2021 року близько 20.00 год., він, прямуючи по вул. Слави смт Новоархангельськ на автомобілі ЗАЗ Lanos НОМЕР_1 побачив у дзеркалі заднього виду, що його почав переслідувати поліцейський автомобіль та поліцейські в ньому зробили вимогу йому зупинитися. Позивач зупинився та попрохав поліцейського пояснити причину зупинки. Інспектор ПП повідомив, що позивач порушив правила ПДР та попрохав пред`явити документи. Він відповів йому відмовою, так як правила ПДР він не порушував, мотивуючи це тим, що обов`язковими до виконання є лише законні вимоги співробітника поліції, проте підстав для перевірки документів у інспектора поліції не було, оскільки правил ПДР він не порушив. Тоді інспектор попросив позивача представитись. Позивач задовольнив його вимогу. Тоді поліцейський, шляхом перевірки електронної бази ARMOR встановив, що позивач позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік. Інспектор відразу почав складати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На зауваження позивача, що сам факт незаконної зупинки може бути предметом оскарження даної постанови, інспектор не відреагував. Тоді позивач попросив інспекторів надати йому можливість скористатися правовою допомогою, що передбачено ст. 268 та ч. 2 ст. 271 КУпАП шляхом письмового клопотання. Інспектори ніяк не відреагували на його клопотання. Тоді позивач виявив бажання у письмовому вигляді надати свої пояснення стосовно безпідставної зупинки та відмови у наданні правової допомоги, на що також отримав відмову.

У зв`язку з тим, що клопотання позивача не були задоволені, він відмовився отримувати копію постанови на місці.

18.08.2021 року отримавши копію постанови, він виявив що вона складена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, а саме: в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Позивач просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії БАА №892456 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адмінправопорушення відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адмінправопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та відмовити в задоволенні позову. Відзиву та будь-яких доказів поліцейським суду не надано.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

25.08.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду, з метою реалізації прав сторонами їм спрямовано копію ухвали.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме світлокопії постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - 15.08.2021 року о 20.00 год. в смт Новоархангельськ по вул. Слави, 127 позивач керував автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керувати транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Новоархангельським районним судом від 23.12.2020 року, чим порушив п. 2.1 а) ПДР України.

Відповідно до резолютивної частини зазначеної постанови поліцейським на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд, вирішуючи виниклий спір, зважує на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту а) п. 2.1 ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність осіб за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

У відповідності до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 15.08.2021 року о 20.00 год. в смт Новоархангельськ по вул. Слави, 127 позивач керував автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , без права керувати транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Новоархангельським районним судом від 23.12.2020 року, чим порушив п. 2.1 (А)ПДР України.

Постановою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 23.12.2020 року, залишеною без змін 13.04.2021 року постановою Кропивницького апеляційного суду, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді 10200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Тобто, як вбачається з постанови, яка оскаржується, позивач керував транспортним засобом після набрання законної сили постановою суду першої інстанції, якою його позбавлено права керування транспортним засобом.

Факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не заперечується самим правопорушником, виходячи із змісту позовної заяви, а саме, що він 15.08.2021 року близько 20.00 год. керував транспортним засобом та його було зупинено працівниками поліції, які повідомили, що він порушив правила дорожнього руху.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, відповідач оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

У відповідності до вимог частини третьої статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

Ч. 2 ст. 258 КУпАП надає право Національній поліції не складати протокол про вчинення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, слід зазначити, що за приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Так позивач вказує, що працівники поліції не повідомили конкретної причини зупинки транспортного засобу на це суд зауважує, що відповідно до п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) зчитування інформації із самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, а також перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Як вбачається з досліджуваної судом ситуації, позивач свідомо порушив правила дорожнього руху та керував транспортним засобом, будучи позбавленим цього права, що стало підставою його зупинки, складання постанови та накладення адміністративного стягнення.

У ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Крім того позивач вказує, що йому не надано можливості користуватися правовою допомогою, суд з цього приводу вказує, що права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені у ст. 268 КУпАП.

Згідно зазначеної норми права особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279 1-279 4 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 268 КУпАП слідує, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.

Законодавцем встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП.

З висновку Конституційного Суду України, який викладений у рішенні від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, слідує, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Крім того у зазначеному рішенні зазначено, що положення, зокрема ч. 1 ст. 268 КУпАП, є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

На час розгляду конституційного подання і прийняття вказаного рішення, Кодексом України про адміністративні правопорушення не було передбачено застосування скороченого провадження у справах про адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що набув чинності з 08 серпня 2015 року, були внесені зміни до ст. 258 КУпАП у частині визначення випадків, у яких протокол про адміністративне правопорушення не складається, а накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, суд резюмує, що право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права гарантується при розгляді справи за правилами розділу ІV КУпАП, який у даному випадку не здійснювався.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 4 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того суд звертає увагу на те, що нормами КУпАП не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП безпосередньо на місці його вчинення.

На думку суду, позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку і йому не було перешкоджань з боку поліцейського з приводу реалізації ним прав визначених у ст. 268 КУпАП.

Також позивач відмовився отримувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, хоча міг і мав можливість зазначити в ній порушення, які на його погляд, вчинені інспектором.

Крім того, посилання позивача на окремі недоліки щодо оформлення оскаржуваної постанови( не зазначення технічного засобу, яким здійснено запис), суд не бере до уваги та зазначає, що окремі дефекти рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказаний позивачем недолік оформлення оскаржуваної постанови не може бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року по справі справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

Суд, вважає що докази порушення відповідачем процедури винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відсутні, та з огляду на встановлені вище фактичні обставини, свідчить про те, що оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

За таких обставин, враховуючи вмотивоване, а також те, що сам позивач не оспорював ту обставину, що керував транспортним засобом після позбавлення його права керування транспортними засобами свідомо, з власної ініціативи та волі, без будь-якого примусу тим самим, порушив обмеження встановлені рішенням суду, щодо позбавлення керування транспортними засобами протягом встановленого річного строку.

На погляд суду, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами та самим констатуванням цього факту позивачем позовній заяві.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62, 68 Конституції України, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про поліцію», ПДР України, ст. ст. 1, 7, 9, 126, 222, 245, 247, 251, 252, 254, 258, 268, 280, 283, 291 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 229, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з РПП СПД № 3 Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Усенка Володимира Сергійовича про скасування постанови серії БАА № 892456 від 15.08.2021 року відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Повний текст рішення виготовлено 06.09.2021 року

Суддя: