Справа № 165/1591/21
Суддя: Малюшевська І. Є.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1591/21
Провадження № 2-а/156/20/21
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 вересня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Малюшевської І.Є.

з участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі адміністративну справу № 165/1591/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

учасники процесу:

позивач ОСОБА_1 не з`явився,

представник відповідача - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 05.05.2021 серії БАА № 785120 про накладення адміністративного стягнення, винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (м. Рожище) ЛРУП Головного управління Національної поліції у Волинській області Вавриком Олексієм Васильовичем, відносно нього за ч.6 ст.121 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Також стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що постанова серії БАА № 785120 від 05.05.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він ПДР України не порушував, а зупинка автомобіля була здійснена з порушенням закону без наявності законних на те підстав. При винесенні оскаржуваної постанови поліцейський його аргументи щодо відсутності будь-якого правопорушення до уваги не взяв, права як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, йому не зачитував, така винесена з порушенням передбаченої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. В оскаржуваній постанові також відсутні та не зазначені будь-які допустимі фото, відео чи інші докази правопорушення. Вся процедура розгляду адміністративної справи звелась до вручення йому вже складеної за невідомих обставин постанови.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена протиправно та підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

06.07.2021 року від відповідача надійшов відзив, обґрунтований тим, що оскаржувана постава винесена посадовою особою органу Національної поліції про притягнення ОСОБА_1 як водія колісного транспортного засобу за порушення Правил дорожнього руху, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП. Так, підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу стало те, що на автомобілі був номерний знак іншої країни, а саме Німеччини. Під час перевірки документів встановлено, що автомобіль не зареєстрований протягом 10 діб з моменту митного оформлення. Під час винесення постанови працівник поліції ознайомив позивача з ст. 289 КУпАП щодо строків оскарження постанови про що стоїть підпис ОСОБА_1 , також водію була надана копія постанови щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП серії БАА №785120 про що позивачем теж був проставлений підпис.

Зазначає, що постанова серії БАА №785120 від 05.05.2021 винесена поліцейським ВПД №1 (м. Рожище) Луцького РУП ГУНП у Волинській області старшим сержантом поліції Вавриком О.В., як посадовою особою органу Національної поліції у відповідності до вимог КУпАП та суб`єктом владних повноважень у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства. Постанова за формою і змістом відповідає вимогам статті 283 КУпАП. А тому вона є законною. Відтак, просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Позивач в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив справу слухати без участі представника ГУНП у Волинській області.

IV. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 11.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження за вимогами ст. 286 КАС України з викликом сторін по справі.

У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін по справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання та просили розглянути справу без їх участі, а підстави, передбачені ст. 205 КАС України для відкладення розгляду справи, відсутні, суд вважає можливим провести розгляд справи по суті без участі таких на підставі матеріалів справи (у порядку письмового провадження).

V. Фактичні обставини, встановлені судом

Поліцейським сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (м. Рожище) Луцького РУП Головного управління Національної поліції у Волинській області Вавриком О.В. 05.05.2021 року винесено постанову серії БАА №785120 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 6 ст. 121 КУпАП і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за те, що 05.05.2021 року о 01 год. 10 хв. в м. Нововолинськ водій ОСОБА_1 керував автомобілем Hyundai д.н.з НОМЕР_1 та був незареєстрований в установленому законом порядку (в 10 денний термін з моменту митного оформлення) чим порушив п. 30.1 ПДР України.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 05.05.2021 року о 00 год. 50 хв. в м. Нововолинськ по вул. Сковороди керував автомобілем Hyundai д.н.з НОМЕР_1 та був незареєстрованим в установленому законодавством порядку (в 10 денний термін з моменту митного оформлення), чим порушив ПДР п. 30.1, скоївши адміністративне правопорушення передбачене ч.6 ст.121 КупАП (а.с.10).

Позивач заперечує факт вчинення ним вищевказаного правопорушення передбаченого ч.6 ст.121 з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує про безпідставність позову та наявність у діях позивача складу адмінправопорушення.

VІ. Застосоване законодавство

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно п. 3 Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України № 2 від 06.03.2008р., постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

У відповідності до п. 30.1 Правил дорожнього руху України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно із ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знаку або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знаку з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд адміністративних порушень, передбачених ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, (далі Інструкцією), передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП (п. 4 розділу ІІ Інструкції).

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» роз`яснено судам, що зміст постанови про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що механічним транспортним засобом є транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна.

Відповідно до п. 2.9 ПДР водієві забороняється керувати транспортними засобами, не зареєстрованим у Державтоінспекції, а з 10.11.2015 у сервісних центрах МВС, згідно постанови КМУ від 09. 11. 2015 № 904.

Частинами 1, 3, 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Пунктом 3 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок № 1388), державній реєстрації підлягають транспортні засоби, зазначені в п. 1, до переліку яких включені також і мопеди.

Відповідно до п. 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

В п. 8 Порядку № 1388 визначено також перелік документів, які має подати власник для здійснення державної реєстрації транспортних засобів, та оскільки реєстрація мопедів є обов`язковою з грудня 2009 року, конкретизовано, що перша державна реєстрація мопедів, придбаних до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 № 1371 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, за встановленою цим Порядком процедурою.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що Державна реєстрація транспортних засобів, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, проводиться за умови відповідності конструкції і технічного стану даної марки (моделі) транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, обов`язковим вимогам правил, нормативів і стандартів України, що підтверджується сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання іноземного сертифіката, копію яких власники подають до сервісного центру МВС.

Згідно п. 16 Порядку № 1388 на зареєстровані в уповноважених органах МВС транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію, а також номерні знаки, що відповідають державному стандарту України: два номерні знаки - на автотранспорт, один - на мототранспорт, мопед, причіп та напівпричіп.

Відповідно до п.30.1 ПДР, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати їх якщо законом установлено обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання.

Відповідно до ч. 11 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

VІІ. Висновки суду

Сторонами визнається та не оспорюється факт керування 05.05.2021 року о 01 годині 10 хвилин ОСОБА_1 автомобілем Hyundai д.н.з НОМЕР_1 по вул. Сковороди в м. Нововолинську Волинської області.

Згідно ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Відповідно до положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч. 1 ст. 251 КУпАП.

Проте, у відзиві та в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують наявність інформації у поліцейського під час зупинки транспортного засобу, яка свідчить про те, що транспортний засіб позивача був не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки. Від відповідача до суду також не надходило відомостей про наявність таких доказів і неможливість надати суду з поважних причин.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Однак, будь-які докази вини позивача у скоєнні інкримінованого йому правопорушення у справі (документи, фото чи відео-фіксація обставин події) та посилання на такі у постанові та матеріалах справи відсутні. Наявна у справі оскаржувана постанова таким доказом не є, оскільки являється формою фіксації правопорушення, а не доказом його вчинення.

Власне візуальне спостереження відповідача в розумінні ст. 251 КУпАП не є належним доказом на ствердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на зазначене, відповідачем не дотримано приписи статті 283 КУпАП, а доводи позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху і зупинка автомобіля здійснена з порушенням закону без наявності законних для того підстав, належними та допустимими доказами по справі не спростовані.

Разом з тим, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Malofeeva v. Russia» та «Karelin v. Russia» Суд вказує, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист та принципу рівності сторін процесу.

Відтак, суд позбавлений можливості перевірити, чи наявний в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП.

Відповідачем також не спростовано тверджень позивача про те, що розгляд справи проводився без надання останньому можливості скористатися юридичною допомогою адвоката.

При цьому суд зазначає, що відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Поліцейський фактично не надав можливості позивачу скористатися юридичною допомогою, що не відповідає вимогам чинного законодавства і є самостійною підставою для задоволення позову.

Твердження позивача про проведення розгляду справи поліцейським без повідомлення про його права та обов`язки спростовується його ж підписом у п. 8 оскаржуваної постанови, а його доводи про інше не заслуговують на увагу.

Разом з тим, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених уст. 280 КУпАП.

В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р.; п. 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.; п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013 р.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

Відтак, суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 785120 від 05.05.2021 року є необґрунтованою та такою, що не відповідає критеріям, які наведені у ч .2 ст. 2 КАС України.

Відповідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вказаний перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпним та не передбачає права суду першої інстанції визнати неправомірними дії суб`єкта владних повноважень, в тому числі і визнавати складену постанову протиправною.

Тож, враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення і не надав доказів правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Щодо прохання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду, то суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Оскаржувану постанову складено та отримано позивачем 05.05.2021 року. Отже, термін для оскарження постанови у позивача був до 15.05.2021 року включно, що припало на вихідний день. Перший після нього робочий день 17.05.2021 року в який було подано адміністративний позов. Отже, строк позивачем для звернення до суду не є пропущеним.

VІІІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 гривні, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 17.05.2021 року (а.с.9), то з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у даній справі.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 78, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВПД №1 (м. Рожище) Луцького РУП Головного управління Національної поліції у Волинській області Ваврика Олексія Васильовича про накладенню адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 785120 від 05.05.2021 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454,00 грн. судового збору.

У задоволенні вимоги про визнання протиправною постанови серії БАА № 785120 від 05.05.2021 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Є. Малюшевська