Справа № 160/4100/21
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
02 вересня 2021 р.Справа №160/4100/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в м.Дніпрі в порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову Дніпровської міської ради у справі №160/4100/21 за позовом Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
19 березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа від 10.08.2020 року №18-4-0.1-5365/2-20 «Про надання інформації для врахування в роботі», в частині визнання недійсними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 22.05.2019 №2005-3871, №2005-3870, №2005-3689, №2005-3869, №2005-3713, №2005-3714, №2005-3715, №2005-3698 №2005-3699, №2005-3700, №2005-3688, №2005-3710, №2005-3711, №2005-3712, №2005-3680, №2005-3617, №2005-3716, №2005-3677(2005-377), №2005-3683, №2005-3695, №2005-3697 №2005-3696, №2005-3682, №2005-3701, №2005-3702, №2005-3703, №2005-3877, №2005-3866, №2005-3867, №2005-3868; від 10.06.2019 №1000-1226 (1006-4226); від 07.06.2019 №2005-3695.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/4100/21 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Тулянцевій І.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 160/4100/21 задоволено апеляційну скаргу Дніпровської міської ради, скасовано ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 року та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
22 червня 2021 року справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Розпорядженням керівника апарату суду від 22.06.2021 № 304д призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із перебуванням судді Тулянцевої І.В. у відпустці.
Після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 160/4100/21 про визнання протиправним та скасування рішення передана судді Боженко Н.В. 22.06.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року вказана позовна заява була залишена без руху.
19 серпня 2021 року, засобами поштового зв`язку, від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі №160/4100/21 за позовом Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення для продовження розгляду та призначено проведення підготовчого судового засідання.
Разом з тим, 19 серпня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Дніпровської міської ради про забезпечення позову в порядку ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України.
У даній заяві позивач просить суд зупинити рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа від 10.08.2020 року №18-4-0.1-5365/2-20 «Про надання інформації для врахування в роботі», в частині визнання недійсними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок від 22.05.2019 №2005-3871, №2005-3870, №2005-3689, №2005-3869, №2005-3713, №2005-3714, №2005-3715, №2005-3698 №2005-3699, №2005-3700, №2005-3688, №2005-3710, №2005-3711, №2005-3712, №2005-3680, №2005-3617, №2005-3716, №2005-3677(2005-377), №2005-3683, №2005-3695, №2005-3697 №2005-3696, №2005-3682, №2005-3701, №2005-3702, №2005-3703, №2005-3877, №2005-3866, №2005-3867, №2005-3868; від 10.06.2019 №1000-1226 (1006-4226); від 07.06.2019 №2005-3695.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем вказано, що Дніпровська міська рада вважає спірне рішення Держгеокадастру у формі листа таким, що викладене всупереч нормам діючого законодавства та з перевищенням повноважень наданих органу державної влади. Дія оскаржуваного рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа від 10.08.2020 року № 18-4-0.1-5365/2-20 «Про надання інформації для врахуванні в роботі» фактично позбавляє Дніпровську міську раду в отриманні коштів за орендну плату на землю, що в подальшому слугуватиме недодержанням місцевим бюджетом коштів та призведе до негативних наслідків для соціального забезпечення міста. Адже, відповідно до інформації наданої листом Офісу великих платників податків Державної податкової служби України від 23.03.2020 року № 1938/9/28-10-44-05-09 орендарем орендної плати на землю ПАТ «Судноплавна компанія «Укррічфлот» занижено задекларовані показники плати на землю у сумі 61 445 915,95 грн. У зв`язку з вищезазначеним, існує необхідність у зупинені дії рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа від 10.08.2020 року №18-4-0.1-5365/2-20 «Про надання інформації для врахування в роботі», в частині визнання недійсними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок до набрання чинності рішення суду, оскільки дія оскаржуваного рішення призводить до неодержання місцевим бюджетом коштів, яке зростає щоденно та призводить до порушення визначальних матеріальних потреб суспільства, територіальної громади міста Дніпра, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм.
Так, згідно зі ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Частиною 3 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів не достатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
У зв`язку з чим, суд не вбачає необхідності для розгляду заяви в судовому засіданні з повідомленням сторін та розглянув заяву без повідомлення учасників справі.
Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо задоволення, виходячи з наступних підстав.
У відповідності з частинами першою, другою, четвертою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Види забезпечення позову визначає стаття 151 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом частини першої якої позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії.
Частиною другою цієї ж статті Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).
Суд зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.
Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
У зв`язку з цим, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач (заявник), співмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.
Таким чином, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.
Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.
Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.
В даному випадку, заявник звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа від 10.08.2020 року №18-4-0.1-5365/2-20 «Про надання інформації для врахування в роботі», в частині визнання недійсними витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок обґрунтовуючи заяву протиправністю дій Держгеокадастру та з перевищенням повноважень наданих органу державної влади при прийнятті оскаржуваного рішення.
Між тим, очевидної протиправності дій та рішення відповідача судом не встановлено, натомість обґрунтованість прийняття рішення та правомірність дій має бути розглянута судом в процесі судового розгляду.
Таким чином, доводи заявника в обґрунтування заяви про забезпечення позову підлягають доведенню в подальшому в ході розгляду судом позовних вимог. Вирішення ж відповідного питання за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову фактично є передчасним вирішенням позовних вимог, що є неприпустимим.
Водночас, суд наголошує, що спірне рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у формі листа прийнято 10.08.2020 року, тобто, понад один рік.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з підстав, які наведені заявником, а тому вимоги про забезпечення позову задоволенню не підлягають.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці в період надходження даної заяви, ухвала постановлена в перший робочий день судді - 02 вересня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви про забезпечення позову Дніпровської міської ради у справі №160/4100/21 за позовом Дніпровської міської ради до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко