Справа № П/320/91/20
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року № П/320/91/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я. В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про скасування рішення та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому позивач просить суд:

- скасувати рішення Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 4 червня 2019 року № 40 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

- стягнути з Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що відповідач неодноразово відмовляв у наданні дозволу позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, в той же час надав такий дозвіл іншій особі, чим порушив законний інтерес позивача та задав моральної шкоди.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов з додатками, згідно яких оскаржуване рішення прийнято у порядку, встановленому чинним законодавством і відповідно до вимог чинного законодавства України, є законним, а підстави для його скасування відсутні. Заперечує також щодо заподіяння моральної шкоди.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

16 листопада 2017 року позивач відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,12 га у с. Бузова Києво-Святошинського району Київської області.

За результатами розгляду заяви, 30 листопада 2017 року відповідач прийняв рішення про відмову у наданні дозволу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року відмову визнано протиправною, рішення скасовано, зобов`язано відповідача повторно розглянути на найближчій сесії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні, заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, орієнтовною площею 0,12 га.

16 серпня 2018 року відповідач повторно відмовляє позивачу у наданні дозволу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року відмову визнано протиправною, рішення скасовано, зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача з урахуванням наданої судом у рішенні правової оцінки.

23 квітня 2019 відповідач повторно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В ході розгляду справи, судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року визнано протиправним та скасовано рішення Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 23.04.2019 №106 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,12 га у АДРЕСА_1 . Зобов`язано Бузівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,12 га, розташованої по АДРЕСА_1 .

21 листопада 2019 року позивач направив запит на отримання публічної інформації, у якому просив надати інформацію чи не надавався відповідачем дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки іншим особам.

Листом від 06 грудня 2019 року відповідач повідомив, що Бузівською сільською радою надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки іншій особі на підставі рішення Бузівської сільської ради №40 від 04.06.2019 ХХХІХ сесії VII скликання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 6 ст. 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частини 7 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Частиною 2 ст. 123 ЗК України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини 3 цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Таким чином, суд виходить з того, що Земельним кодексом України передбачений вичерпний перелік підстав, згідно яких уповноважений орган може відмовити особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач 04.06.2019 надав дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 за рахунок земель Бузівської сільської ради.

При цьому позивачем не надано жодного доказу наявності підстав визначених законом щодо можливості відмови у наданні такого дозволу.

Щодо твердження позивача про порушення з боку відповідача його «охоронюваного законом інтересу» суд зазначає таке.

Враховуючи, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року зобов`язано Бузівську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,12 га, розташованої по АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що у даній справі виникла ситуація, за якої на одну й ту саму земельну ділянку претендують дві особи.

Велика Палата Верховного Суду у справі №380/624/16-ц прийшла до висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак, отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не являється правовстановлюючим актом.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Питання передачі земельної ділянки у власність (користування) є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень, в які суд не може втручатися, а тому адміністративним судом не може бути надана оцінка наявності переваг тієї чи іншої особи.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у справі №545/808/17.

Згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Позивач не надав жодних доказів того, що оскаржуване рішення якимось чином порушує його права, свободи або інтереси, а відтак, і право на звернення його до суду в даному випадку не може бути реалізовано.

Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, питання про стягнення моральної шкоди на користь позивача не розглядається.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволені позовної заяви.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я. В. Горобцова

Суддя Горобцова Я.В.