Справа № 160/7376/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7376/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дії, скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області в якому просила визнання протиправними дій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо виставлення ОСОБА_1 вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2019 № Ф-280178-55 та скасування даної вимоги, як незаконної.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 адміністративний позов у справі № 160/7376/20 задоволено частково, суд:

- визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2019 № Ф-280178-55 у розмірі 26539,26 грн, сформовану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області;

- в іншій частині позовних вимог відмовив;

- стягнув на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

10.11.2020 від представника позивача адвоката С.М. Редько надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/7673/20 щодо стягнення з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати:

- на надання професійної правничої допомоги у розмірі 13000 грн;

- судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн.

18.11.2020 судом прийнято додаткове рішення, яким стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2020 заяву про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 160/7376/20 в частині стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 18.11.2020 у справі № 160/7376/20 представником позивача подано апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі № 160/7376/20 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.

20.11.2020 від відповідача надійшли заперечення щодо стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. у справі № 160/7376/20 заяву представника ОСОБА_1 адвоката Редько С.М. про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі № 160/7376/20 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. у справі № 160/7376/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що позивачем надано докази понесення фактичних витрат на правову допомогу з порушення законодавчо встановлених строків. Крім того, скаржник зазначає, що подані докази не можна вважати належними, оскільки платіжне доручення не містить обов`язкових реквізитів. Також відповідач наполягає на тому, що задоволена судом сума витрат не є спів мірною зі складністю справи.

Правом на надання відзову на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не скористалась.

Сторони по справі про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

До судового засідання не з`явились представники позивача. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників позивача суду не повідомлені.

З урахуванням наявних в справі матеріалів, нез`явлення в судове засідання представників позивача не перешкоджає розгляду скарги.

Представником відповідача надано ґрунтовні пояснення щодо обставин по справі та підтримано вимоги апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, ч.1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Так, 21.05.2020 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Редько Сергієм Миколайовичем укладено договір на надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) № 14-20/ц, згідно із пунктом 1.1. якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу (адвокатські послуги), а саме: представляти інтереси клієнта в усіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях, органах місцевого самоврядування, в органах державної виконавчої служби, приватного виконавця, а також вести від імені клієнта справи у усіх судових установах України, захищати інтереси клієнта у цивільних, адміністративних справах.

Договором визначено порядок оплати послуг адвоката:

- пункт 4.1: сторони за цим договором домовилися, що послуги адвоката надаються клієнту з розрахунку: 1 година роботи 1000 грн; складання процесуального документа 500 грн один аркуш; участь у судовому засіданні 1200 грн. Сторони за цим договором також домовились про оплату клієнтом на користь адвоката додаткової винагороди у розмірі 5000 грн, у випадку кожного позитивного для клієнта рішення суду.

09.11.2020 укладено акт виконаних робіт до договору на надання правової допомоги (адвокатських послуг) № 14-20/ц, відповідно до якого адвокат надав правову допомогу (адвокатські послуги), а клієнт прийняв правову допомогу (адвокатські послуги) з питань, пов`язаних з врегулюванням відносин по захисту прав та законних інтересів у справі № 160/7376/20, а саме:

- консультація правового характеру, постановка клієнтом завдань до виконання, дослідження постановлених клієнтом завдань; вивчення правової природи спірних правовідносин, наявних доказів, витребування необхідних доказів від клієнта; дослідження чинної судової практики по спірним правовідносинам одна година, вартість 1000 грн;

- складання процесуального документа: позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) шість аркушів, вартість 3000 грн;

- складання процесуального документа: заяви про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ ДПС України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) три аркуші, вартість 1500 грн;

- складання процесуального документа: відповіді на відзив ГУ ДПС України у Дніпропетровській області по справі № 160/7376/20 п`ять аркушів, вартість 2500 грн;

- всього надано правову допомогу, яка складає в собі: надання консультацій, дослідження спірних правовідносин, наданих доказів; складання та подання процесуальних документів одна година та 14 аркушів, загальна вартість 8000 грн;

- клієнт погоджується з вищезазначеним переліком наданої правової допомоги та підтверджує її правомірність, обґрунтованість та співмірність характеру спірних правовідносин та її відповідність до поставлених клієнтом до адвоката завдань по даній справі;

- відповідно до пункту 4.1 договору клієнт оплатив адвокату грошові кошти у розмірі 5000 грн, як додаткову винагороду за ухвалене на користь клієнта рішення.

Загальна вартість робіт за договором від 21.05.2020 № 14-20/ц на надання правової допомоги (адвокатських послуг) складає 13000 грн, які повністю сплачені клієнтом на користь адвоката у момент підписання даного акту.

Сплата у розмірі 13000 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 09.11.2020 № 14.

Судом першої інстанції встановлено, що предмет спору в цій справі не є складним, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, отже обґрунтованим і пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00грн.

Стосовно доводів відповідача, що витрати на професійну правничу допомогу є недоведеними, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні належні докази щодо надання адвокатом правових послуг позивачу.

При цьому, відповідач жодним чином не обґрунтовує чому саме витрати на професійну правничу допомогу є недоведеними та які відсутні документи на підтвердження надання такої допомоги.

Посилання скаржника на відсутність підпису уповноваженої особи банку на платіжному дорученні як на неналежність доказу понесення позивачем витрат на правничу допомогу колегією суддів не приймаються, оскільки чинне законодавство не ставить таких вимог для відшкодування судових витрат, та крім того, надані докази в сукупності доводять понесення витрат, і можливе недотримання форми одного з документів не може свідчити про відсутність підстав для відшкодування понесених витрат.

Доводи скаржника про те, що витрати на професійну правничу допомогу неспівмірними з урахуванням складності справи, є хибними, оскільки по-перше, складність справи не є єдиним критерієм для визначення співмірності витрат на професійну правничу допомогу, а крім того, судом першої інстанції враховано незначну складність справи та частково задоволено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене підстави для скасування додаткового судового рішення відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров