Справа № 640/30682/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Київ № 640/30682/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (08289, Київська область, м.Ірпінь, смт.Гостомель, вул.Центральна, 1, ) до Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, 1, ) про визнання дій протиправними,

встановив:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (далі також - позивач) з адміністративним позовом до Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації (далі також - відповідач), в якому просить визнати дії відповідача протиправними щодо складання акту від 29.10.2020 про виявлені порушення умов Договору №120708-39.01 від 05.03.2013 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування (маршрут №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» відносно ТОВ «Ірпінське АТП 13250».

Обґрунтовуючи позовні вимог зазначає, що у відповідача були відсутні підстави для проведення позачергової перевірки.

Відповідач відзиву на позов не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05.03.2013 між Київською ОДА та ТОВ «Ірпінське АТП 13250» був укладений «Договір №120708-39.01 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» строком на 5 років.

13.07.2018 Додатковою угодою вищезазначений Договір було продовжено строком на 5 років, до 05.03.2023 (в редакції додаткової угоди №89) шляхом викладення договору у новій редакції.

Відповідно до розпорядження №198 від 11.06.2015 відповідачем 29.10.2020 було здійснено заходи щодо перевірки виконання умов Договору від 05.03.2013 №120708-39.01 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №№381, 422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна».

На адресу позивача надійшов лист-повідомлення від 04.11.2020 №01-08-20/3510 про усунення виявлених порушень умов Договору, в якому зазначено, що в результаті здійснених заходів позачергової перевірки виконання умов договору від 05.03.2013 №120708-39.01 (в редакції додаткової угоди №89 від 13.07.2018) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна», виявлено та зафіксовано факти невиконання та порушення п.1.2, п.п.2.3.12, п.п.2.3.21, п.п.2.3.11 Договору.

На виконання п.4.16 Договору, у строк до 10 робочих днів з моменту отримання даного листа, усунути виявлені порушення та повідомити про це управління пасажирських перевезень.

Також, за результатом перевірки складено Акт про виявлені порушення умов договору від 29.10.2020.

Згідно змісту Акту відповідачем в результаті перевірки виявлено та зафіксовано факти невиконання та порушення позивачем умов Договору, а саме:

- п.1.2 - зазначений на трафаретах маршрут слідування не відповідає затвердженій схемі руху;

- п.1.2 - порушення протиепідемічних заходів водієм, посадка та перевезення пасажирів без захисних масок;

- п.п.2.3.12 - не видача квитків пасажирам;

- п.п.2.3.21 - зміна транспортного засобу без повідомлення Організатора;

- п.п.2.3.11 - відсутня відповідно оформлена квитково-облікова документація;

- п.п.2.3.11 - відсутні відомості про автомобільного перевізника та страховика;

- п.п.2.3.11 - відсутній тимчасово реєстраційний талон;

- п.п.2.3.11 - відсутні документи, що підтверджують проходження перед рейсового технічного огляду ТЗ та перед рейсового медичного огляду водія.

Вважаючи дії відповідача щодо проведеної перевірки 29.10.2020 та складанню Акту протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС) рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (надалі - Закон № 2344), органи місцевого самоврядування формують мережу міських автобусних маршрутів загального користування і здійснюють у межах своїх повноважень контроль за дотриманням законодавства у сфері автомобільного транспорту на відповідній території, запроваджують автоматизовану систему обліку оплати проїзду та встановлюють порядок її функціонування, а також види, форми носіїв, порядок обігу та реєстрації проїзних документів; визначають особу, уповноважену здійснювати справляння плати за транспортні послуги в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на рік. Орган державного контролю не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку проведення планової перевірки письмово повідомляє про це автомобільного перевізника, якого буде перевіряти.

Згідно зі ст. 6 Закону № 2344, забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на міжнародних автобусних маршрутах загального користування - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; на приміських і міжміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі території Автономної Республіки Крим чи області (внутрішньообласні маршрути), - на Раду міністрів Автономної Республіки Крим або обласні державні адміністрації; на приміських автобусних маршрутах загального користування, що не виходять за межі району, - на районні державні адміністрації; на автобусному маршруті загального користування прямого сполучення місто Київ - міжнародний аеропорт "Бориспіль" - на Київську міську державну адміністрацію; на міських автобусних маршрутах загального користування - на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 р. № 877-V (надалі - Закон № 877) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Згідно ст. 7 Закону № 877 для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 31 Закону № 877 відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2013 між Київською обласною адміністрацією та ТОВ «Ірпінське АТП 13250» укладено договір № 120708-39.01 від 05.03.2013 (надалі - Договір) про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування №422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна» строком на 5 років.

13.07.2018 Додатковою угодою №89 вище зазначений Договір було продовжено строком на 5 років, до 05.03.2023, шляхом викладення договору у новій редакції.

Згідно умов Договору організатор надає перевізнику право на здійснення перевезень пасажирів на приміському автобусному маршруті загального користування № 422 «Буча (зал.ст.) - Київ АС «Дачна».

Відповідно до п. 2.2. Договору організатор має право, серед іншого, вимагати від перевізника належного виконання зобов`язань за цим договором; здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади; достроково в односторонньому порядку розірвати цей договорі з перевізником у випадках і порядку, передбачених цим договором та законодавством України; здійснювати контроль дотримання перевізником умов договору в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством України, тощо (п.п.2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.5.).

Згідно п.1.2. Договору перевізник забезпечує якісні, безпечні та в повному обсязі перевезення пасажирів, виконує вимоги законодавства України, нормативно-правових актів, що регулюють діяльність пасажирського автомобільного транспорту, умов перевезень визначених організатором та цим Договором.

Відповідно до пункту 2.3.12 Договору перевізник зобов`язаний своєчасно, до відправлення автобуса від зупинки, отримувати плату за проїзд з обов`язковою видачею пасажирам квитків встановленого зразка.

Відповідно до пункту 2.3.11 Договору перевізник зобов`язаний забезпечувати наявність в транспортних засобах та у водіїв (кондукторів), які працюють на маршруті, передбаченої законодавством документації, а саме: посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційних документів на транспортний засіб, шляхових листів (за наявності), полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, належним чином завіреної копії цього Договору, схеми маршруту, завіреного організатором розкладу руху, квитково-облікової документації, квитків встановленого зразка (відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 №503 «Про затвердження типових форм квитків на проїзд пасажирів і перевезення багажу на маршрутах загального користування», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 вересня 2006 за №1065/12939) та іншої необхідної документації, передбаченої законодавством.

Відповідно до п.4.1. Договору контроль за виконанням перевізником умов договору здійснюється організатором.

Згідно п.4.7. Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом п.4.11. Договору встановлено, що перевірки дотримання умов цього договору здійснюються організатором:

-у місцях зберігання транспортних засобів перевізника та їх випуску на маршрут;

-на маршруті;

-безпосередньо у транспортних засобах під час здійснення перевезення пасажирів;

-за допомогою автоматизованої системи диспетчерського управління пасажирським автомобільним транспортом.

Пунктом 4.12. Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

Аналіз вищенаведених умов Договору дає підстави суду для висновку, що відповідач як організатор перевезень має право відповідно до умов вищезазначеного Договору проводити перевірки дотримання іншою стороною - перевізником умов договору.

При цьому, в даному випадку відповідач діє не в якості суб`єкта контролю відповідно до положень Закону України № 2344 , а реалізує свої права як учасник (сторона) договору.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.11.2018 р. у справі № 826/13869/17.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо проведення позачергової перевірки виконання умов Договору.

В частині дотримання відповідачем порядку проведення перевірки та обґрунтованості висновків за її результатами суд зазначає таке.

Так, в адміністративному позові позивач зазначає, що проведена відповідачем 29.10.2020 перевірка виконання умов Договору є необґрунтованою, такою, що складена з порушенням процесуального порядку визначеного умовами договору, оскільки Акт складений без участі представника перевізника, що позбавило перевізника можливості надати відповідні пояснення та зауваження, позивачу не було зазначено жодних відомостей щодо підстав проведення перевірки, фотозйомка та фіксування фактів порушень була здійснена лише зацікавленими особами.

Відповідно до п.п.2.2 Договору організатор має право здійснювати перевірку дотримання перевізником умов даного договору, норм чинного законодавства, в т.ч. із залученням представників відповідних органів державної влади.

Згідно п.4.7. Договору про проведення позачергової перевірки перевізник заздалегідь не попереджається.

Пунктом 4.12. Договору передбачено, що виявлені під час перевірок порушення умов договору (невиконання, неналежне виконання зобов`язань перевізника за цим договором) фіксуються представниками організатора у акті (узгоджена сторонами форма акту додатком до цього договору).

За умовами п.4.13 Договору акт складається у 2 (двох) примірниках в останній день проведення перевірки. Кожен з примірників акта підписується представниками організатора, які проводили перевірку, представником перевізника та іншими учасниками перевірки (за їх згодою). Представник перевізника має право письмово викласти свої пояснення та зауваження щодо змісту акта. Ці пояснення і зауваження додаються до акту і є його невід`ємною частиною.

За умовами п. 4.15 Договору сторони домовились, що:

-у разі відмови представника перевізника від ознайомлення з актом або від його підписання (нез`явлення для його підписання) представники організатора, які брали участь у перевірці, вносять до акту відповідний запис, скріплений їх підписами;

-один примірник акта передається представнику перевізника чи надсилається поштою в порядку, передбаченому п. 4.18. договору, інший зберігається у організатора;

-не підписаний представником перевізника акт вважається дійсним і зберігає юридичну силу у випадку підписання його не менше як двома представниками організатора.

Оскільки перевірка була позачергова відповідно до вимог п.п.4.7. Договору позивач про її проведення заздалегідь не попереджався.

Одночасно, як встановлено судом, на виконання умов п.п.4.16 Договору позивачу було направлено лист-повідомлення від 04.11.2020 № 01-08-20/35/0 з вимогою в десятиденний термін з моменту отримання даного листа, усунути виявлені порушення та повідомити про це управління пасажирських перевезень.

Таким чином, позивач мав можливість з`явитись для ознайомлення з матеріалами перевірки та надати свої пояснення, заперечення, зауваження тощо, однак позивач свідомо не скористався наданими йому правами, а відтак посилання на порушення відповідачем процедури проведення оскаржуваної перевірки є необґрунтованими.

У зв`язку із вищевикладеним, суд наголошує на тому, що процедурні порушення, допущені відповідачем при проведенні перевірки та складанні Акту, не можуть бути обставиною, яка звільняє від відповідальності позивача у разі підтвердження факту правопорушення. Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені відповідачем процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 15.05.2019р. у справі №826/10919/14.

Щодо твердження позивача, що встановлені в оскаржуваному акті порушення є необґрунтованими, суд відхиляє, оскільки дане твердження не підтверджується матеріалами справи.

При цьому, судом також враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, то ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оскільки позивачем по суті не спростовано фактів виявлених відповідачем порушень, а доводи про порушення процедури проведення перевірки спростовані вищевикладеними аргументами та нормами, підстави для задоволення позову - відсутні.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (08289, Київська область, м.Ірпінь, смт.Гостомель, вул.Центральна, 1, )- відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ірпінське АТП 13250» (08289, Київська область, м.Ірпінь, смт.Гостомель, вул.Центральна, 1, )

Відповідач: Управління пасажирських перевезень Київської обласної державної адміністрації (01196, м.Київ, площа Лесі Українки, 1, )

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій