Справа № 273/1800/21
Суддя: Васильчук О. В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/1800/21
Провадження № 2-а/273/13/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді- Васильчук О. В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

До суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення його до адміністративної за ч 1 ст 132-1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 19.07.2021 ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача сарки MAN 19.414 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 24-2 (номерний знак НОМЕР_2 ).

19.07.2021 на автомобільній дорозі Львів-Шегині 9 км, 50 м с Зимна Вода, Львівської області ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції та винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч 1 ст 132-1 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перевозив сільськогосподарську техніку ширина якої складала 3.60 м без дозволу національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних ТЗ автомобілів дорогами, вул. або залізничними переїздами.

ОСОБА_1 вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 132-1 КУпАП є незаконним, тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАО № 4507907 від 19.07.2021 року підлягає скасуванню з наступних підстав.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

20.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позову з огляду на те, що позивач перевозив вантаж, який перевищує нормативно-встановлені параметри (габарити), без погодження з органами Національної поліції України.

Суд звертає увагу, що відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, однак, документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи долучено не було в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 162 КАС України.

За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами без дослідження відзиву на позовну заяву та доданих до нього матеріалів.

Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.07.2021 ОСОБА_1 керував транспортним засобом в складі тягача сарки MAN 19.414 (номерний знак НОМЕР_1 ) з напівпричепом марки TAD CLASSIC 24-2 (номерний знак НОМЕР_2 ). 19.07.2021 на автомобільній дорозі Львів-Шегині 9 км, 50 м с Зимна Вода, Львівської області ОСОБА_1 було зупинено працівником поліції та винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч 1 ст 132-1 КУпАП.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перевозив сільськогосподарську техніку ширина якої складала 3.60 м без дозволу національної поліції, чим порушив п.п. 22.5 ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних ТЗ автомобілів дорогами, вул. або залізничними переїздами (а.с. 9-10).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС, що відповідає приписам п. 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно абзацу 17 п. 1.10 ПДР України габаритно-ваговий контроль перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів, що відповідає приписам п 6 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування.

У свою чергу згідно п.п. 5.1 п 2 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

З викладеного вбачається, що документальний ваговий контроль не передбачає визначення габаритів транспортного засобу.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ширина вантажу (бульдозера) становила дійсно 3.49 метри, оскільки відсутнє підтвердження здійснення відповідних замірів. Також оскаржена постанова не містить відомостей про те, яким саме засобом і методом здійснювалось вимірювання ширини вантажу.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м.

Таким чином, суд вважає, що притягнення особи до відповідальності за перевезення вантажу без дозволу за відсутності належних замірів габаритів такого вантажу є неможливим.

Доводи позивача, що викладені у позовні заяві, відповідачем не спростовані.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Відповідна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В порушення вимог вказаної статті відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем ПДР, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото- чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем ПДР відповідачем надано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду не надано.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з ч.4 ст.159КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що постанову серії ЕАО №4507907 від 19.07.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст.132-1КУпАП, такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вище викладене, а також положення ч. 1 ст. 139 КАС України, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, суд приходить до висновку, що зв`язку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню на користь позивача із суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України,

В И Р І Ш И Л А :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4507907 від 19.07.2021 винесену працівником Управління патрульної поліції у Львівській області, інспектором 1 батальйону 2 роти, лейтенантом поліції Макарчуком Андрієм Андрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 1 ст 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч 1 ст 132-1 КУпАП закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України () за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя : О.В. Васильчук