Справа № 160/8083/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2021 року Справа № 160/8083/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах;
- визнати протиправним і незаконним Рішення № 7 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 , прийнятого 15.01.2021 р. Комісією з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право для призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах згідно п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 23 лютого 2021 р. та виплатити заборгованість, що утворилася з 23 лютого 2021 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 для призначення пенсії в якості стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах згідно п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.07.1991 по 21.10.1991р., з 09.10.1996р. по 05.06.2000р., з 06.06.2000р. по 14.05.2012р., з 17.05.2012р. по 30.12.2015р., з 01.06.2016р. по 23.02.2020р. та навчання в СПТУ №57 з 01.09.1988р. по 25.06.1991р.
30.06.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив згідно якої позивач заперечувала проти відзиву на позовну заяву та наполягала на задоволенні позвних вимогах.
Ухвалою суду від 25.05.2021 року вказану справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За правилами частини 6 статті 120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Першим днем для прийняття рішення по даній справі є 25.07.2021 - вихідний день (неділя), та припадає на період перебування судді у відпустці, у зв`язку з чим, дане рішення прийнято першим робочим днем - 27.07.2021р.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Згідно копії паспорту громадянина України НОМЕР_2 виданого 18.02.1999р., ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_3 від 17.07.1991р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 01.09.1988 року по 25.06.1991 року навчалася в Нікпольському середньому професійно-технічному училищі №57 за професією токар; з 09.06.1996 року по 05.06.2000 року працювала машиністом крану металргійного виробництва 3 розряду в Нікопольському південно-трубному заводі; з 06.06.2000 року по 14.05.2012 рік працювала машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ЗАТ "Нікопольський завод сталевих труб "ЮтіСТ"; з 17.05.2012 року по 30.12.2015 рік працювала машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн", з 01.06.2016 року по нині працює машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн".
Факт роботи позивача на посаді машиніста крану металургійного виробництва в ЗАО «Нікопольський завод сталевих труб "Ютіст", за період з 06.06.2000 року по 14.05.2012 року, підтверджується, довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданою ЗАО «Нікопольський завод сталевих труб "Ютіст" №65/15 від 23.05.2012р., архівною довідкою на підтвердження стажу за період з 06.06.2000 року по 14.05.2012 року виданою Архівним відділом Нікопольської міської ради №3201 від 16.10.2020 року; довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданою ПАТ "Нікопольський південнотрубний завод" №2912 від 14.08.2012р. за період роботи з 09.10.1996р. по 05.06.2000р.; довідкою виданою ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн" №08-1-174 від 11.11.2020р. за період з 01.06.2016 року по теперішній час.
Щодо періоду навчання в Нікпольському середньому професійно-технічному училищі №57, а саме з 01.09.1988 року по 25.06.1991 року, на підтвердження позивачем додатково надано копію диплома НОМЕР_1 .
Позивачем 23.02.2021р подано до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 2 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення»
Пунктом 16 Розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку № 442 строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 348/1079/17.
Крім того, відносно посилань відповідача на відсутність доказів на підтвердження проведення атестації робочих місць за якими працював позивач, суд зазначає наступне: як встановлено статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктами 1, 2 Порядку № 637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.
При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
Як слідує з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 17.07.1991р., наявні наступні записи, зокрема, у період з 01.09.1988 року по 25.06.1991 року навчалася в Нікпольському середньому професійно-технічному училищі №57 за професією токар; з 09.06.1996 року по 05.06.2000 року працювала машиністом крану металргійного виробництва 3 розряду в Нікопольському південно-трубному заводі; з 06.06.2000 року по 14.05.2012 рік працювала машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ЗАТ "Нікопольський завод сталевих труб "ЮтіСТ"; з 17.05.2012 року по 30.12.2015 рік працювала машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн", з 01.06.2016 року по нині працює машиністом крану металургійного виробництва 3 розряду в ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн".
Факт роботи позивача на посаді машиніста крану металургійного виробництва в ЗАО «Нікопольський завод сталевих труб "Ютіст", за період з 06.06.2000 року по 14.05.2012 року, підтверджується, довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданою ЗАО «Нікопольський завод сталевих труб "Ютіст" №65/15 від 23.05.2012р., архівною довідкою на підтвердження стажу за період з 06.06.2000 року по 14.05.2012 року виданою Архівним відділом Нікопольської міської ради №3201 від 16.10.2020 року; довідкою про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виданою ПАТ "Нікопольський південнотрубний завод" №2912 від 14.08.2012р. за період роботи з 09.10.1996р. по 05.06.2000р.; довідкою виданою ПрАТ "Сентравіс продакшн юкрейн" №08-1-174 від 11.11.2020р. за період з 01.06.2016 року по теперішній час.
Щодо періоду навчання в Нікпольському середньому професійно-технічному училищі №57, а саме з 01.09.1988 року по 25.06.1991 року, на підтвердження позивачем додатково надано копію диплома НОМЕР_1 .
На підставі викладеного, оскільки позивач у спірні періоди працював на посаді «машиніста крану металургійного виробництва», посади яких передбачені п.4 розділу ІІІ «Металургійне виробництво» Списку №2, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162 та від 16.01.2003 року №36, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому періоди роботи з 01.07.1991 по 21.10.1991р., з 09.10.1996р. по 05.06.2000р., з 06.06.2000р. по 14.05.2012р., з 17.05.2012р. по 30.12.2015р., з 01.06.2016р. по 23.02.2020р. мають бути зараховані до пільгового стажу.
Отже, записів в трудовій книжці позивача для цього достатньо, оскільки в трудовій книжці зазначені періоди роботи, назви професій, а також визначено, що роботи виконувались повний робочий день.
Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність технічних виправлень та описок в трудовій книжці позивача, оскільки обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця.
Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку а загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (нечитаєма печатка підприємства).
Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.
Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, викладене в листі від № 2910/03.05-17 від 26.03.2020 року, прийнято відповідачем необґрунтовано, оскільки у рішенні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу спірних періодів, а наведені підстави судом визнано необґрунтованими.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - провести виплату допомоги або відмовити у такій виплаті. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження пенсійного органу не є дискреційними.
Суд також звертає увагу, на те що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах є такими, що звернуті на майбутнє.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Оскільки позивачем підтверджено право на зарахування стажу роботи за періоди з 01.07.1991 по 21.10.1991р., з 09.10.1996р. по 05.06.2000р., з 06.06.2000р. по 14.05.2012р., з 17.05.2012р. по 30.12.2015р., з 01.06.2016р. по 23.02.2020р., на посаді «машиніста крану металургійного виробництва» та навчання в СПТУ №57 з 01.09.1988р. по 25.06.1991р., суд вважає що належним та ефективним способом поновлення порушених прав позивача буде: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2021 року про призначення пенсії відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у сумі 454,00 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи, який дає право на пенсію за віком згідно п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.07.1991 по 21.10.1991р., з 09.10.1996р. по 05.06.2000р., з 06.06.2000р. по 14.05.2012р., з 17.05.2012р. по 30.12.2015р., з 01.06.2016р. по 23.02.2020р. та навчання в СПТУ №57 з 01.09.1988р. по 25.06.1991р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.02.2021 року про призначення пенсії відповідно до п.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду по справі №160/8083/21.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова