Справа № 640/2469/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Київ № 640/2469/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Імпортсервіс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 листопада 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суд міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Імпортсервіс» (далі у тексті - позивач, ТОВ «ТД «Імпортсервіс») з позовом до Головного управління ДФС в м. Києві (далі у тексті - відповідач, ГУ ДФС в м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2018 року № 005791406;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2018 року № ;

- стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 1 921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. та 8 164, 25 (вісім тисяч сто шістдесят чотири) грн., 25 коп. понесених витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що висновки контролюючого органу про порушення частини першої статті 257, пункту 2 статті 52 Митного кодексу України (далі у тексті - МКУ), у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041 на загальну суму 8 526,96 грн., вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митою декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041 на загальну суму 18 759,29 грн., викладені в Акті перевірки № 1286/26-15-14-06-06/38390280 від 26 жовтня 2018 року (далі у тесті - Акт перевірки), суперечать дійсності, а тому, винесені податкові повідомлення-рішення від 12 листопада 2018 року №№ 005791406 та , є протиправними та підлягають скасуванню.

Провадження у даній справі відкрито 19 лютого 2019 року, відповідно до положень статей 12, 260, 262 КАС України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на обґрунтованість висновків Акту перевірки та прийнятих на його підставі податкових повідомлень-рішень від 12 листопада 2018 року №№ 005791406 та та вказував на те, що при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару позивачем надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару і умов поставки, та, як наслідок, занижена сума податкових зобов`язань.

Позивач своєю чергою надав відповідь на відзив та додаткові пояснення до позову, в яких повторно наголосив про необґрунтованість висновків Акту перевірки та на спростування цих висновків надав суду копію Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 33/824/530/2019, згідно з якою, під час судового розгляду не знайшли свого безспірного підтвердження обставини, зокрема, подання до митного оформлення документів, що містять неправдиві відомості про вартість та відправника товару, покладені в основу Акту перевірки.

Згідно з частиною третьою статті 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, дійшов наступних висновків.

Обставини, встановлені судом:

Як вбачається з матеріалів справи 25 липня 2015 року між ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС», в особі директора ОСОБА_1 , та компанією «ANP HOLDINGS LTD», в особі директора ОСОБА_2., укладено контракт № 1-25-06/15, за умовами якого компанія «ANP HOLDINGS LTD», як продавець, взяла на себе зобов`язання продати, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС», як покупець, взяло на себе зобов`язання придбати товари шкіряної промисловості (взуття та інше) в кількості і асортименті вказаних в Інвойсах, що є невід`ємною частиною контракту.

На виконання умов вказаного контракту компанія «ANP HOLDINGS LTD» відповідно до інвойсу від 14 березня 2016 року № Е001 продала, а ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС» придбало товари ««взуття в асортименті торговельних марок «Respect», «Nila&aа,;Nila», «Marco Tozzi», «s. Oliver», «Tamaris», «Caprice», «SUAVE for Ergo», «GEORGO», у тому числі й пантолети чоловічі та жіночі торговельної марки «Respect» виробництва компанії «Calba s.r.l. - 284 пари», загальною вагою брутто 4 745, 46 кг у кількості 741 місце, вартістю 18 227,66 доларів США, згідно з вищезазначеним рахунком-фактурою (інвойсом).

На митну територію України товари переміщено 25 березня 2016 року в зоні діяльності Львівської митниці ДФС (п/п Рава-Руська - Хребенне) через митний кордон України автомобілем з д.н.з. НОМЕР_1 з території Республіки Польща за попередньою митною декларацією від 24 березня 2016 року № 100000000/2016/815484.

У той же день, 25 березня 2016 року, товари доставлені в зону діяльності Київської міської митниці ДФС та оформлені в митному режимі імпорту за митною декларацією типу ІМ/40/ДЕ № 100250001/2016/104041 та випущені у вільний обіг.

Декларування товару здійснено керівником ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС» ОСОБА_1, яким до митного оформлення подано, зокрема, такі документи:

- контракт від 25 червня 2015 року № 1-25-06/15, укладений між компанією «ANP HOLDINGS LTD» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС»;

- інвойс від 14 березня 2016 року № Е001;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR) від 24 березня 2016 року;

- книжка МДП № XK78787021.

Відповідно до фактичних даних, зазначених у наведених вище товаросупровідних документах, відправником товарів виступила компанія «ANP HOLDINGS LTD» /Великобританія/,отримувачем - ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС»//.

На підставі зазначених документів заявлено митну вартість товарів, інші відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Державною фіскальною службою України у відповідь на запит від 06 лютого 2018 року № 1847/5/99-99-20-02-01-16 отримано лист митної адміністрації Італії від 26 червня 2018 року № 7264/RU/GG стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення товару «взуття на підошві з гуми…», ввезеного на митну територію України на адресу ТОВ «ТД «ІМПОРТ СЕРВІС» та оформленого за митною декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041.

За результатами опрацювання зазначеної відповіді та товаросупровідних документів до неї було встановлено, що відправником товару в експортній митній декларації вказано італійську компанію «CALBA S.R.L», а не великобританську компанію «ANP HOLDINGS LTD»., а вартість товару не відповідала вартості товару, зазначеній в інвойсі від 14 березня 2016 року № Е 001, поданому митним органом України до митного контролю при оформленні.

З 08 по 12 жовтня 2018 року працівниками Головного управління ДФС у м. Києві проводилась документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТ СЕРВІС» вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині правильності визначення бази оподаткування, повноти нарахування, своєчасності та достовірності сплати митних платежів під час митного оформлення товарів «взуття…» за митною декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041.

За результатами перевірки був складений акт № 1286/26-15-14-06-06/38390280 від 26 жовтня 2018 року.

Згідно з Актом перевірки встановлено порушення:

- вимог частини першої статті 257, пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041, на загальну суму 8 526,96 грн.;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 25 березня 2016 року № 100250001/2016/104041, на загальну суму 18 759,29 грн.

Загальна сума занижених податкових зобов`язань - 27 286, 25 гривень.

На підставі акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів на 18 759,29 грн, та сплату 4 689,82 грн - штрафних санкцій та податкове повідомлення-рішення від 12 листопада 2018 року № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться суб`єктами господарювання на 8 526,96 грн, та сплату 2 131,74 грн.- штрафних санкції.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, якими донараховано митні платежі та застосовано фінансові санкції, вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 54 цього ж Кодексу передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску.

Згідно із частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частиною першою статті 351 цього ж Кодексу визначено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Як передбачено пунктом другим частини другої статті 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Відповідно до частини восьмої статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з пунктом другим частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що декларант, здійснюючи ввіз на митну територію України товарів або транспортних засобів, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації несе повну відповідальність за достовірність відомостей в ній, в тому числі щодо достовірності митної вартості та умов поставки.

Згідно із статтею 352 Митного кодексу України посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Частиною шостою статті 345 цього ж Кодексу визначено, що результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів.

Згідно із підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що висновок контролюючого органу про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на підставі інформації, отриманої від митних органів Італійської Республіки щодо ввезеного на митну територію України товару «взуття…».

Тобто, саме на підставі аналізу наданих Італійським митним органом експортної митної декларації від 24 березня 2016 року № 16PL 303080E0011236 та рахунку-фактури (інвойсу) від 17 березня 2016 року № 217, що став підставою для її оформлення, відповідач встановив, що вартість товару «взуття…» визначено на рівні 4 212,4 євро, що складає 123 346,05 грн. в перерахунку за офіційним курсом гривні до євро станом на 25 березня 2016 року (дату оформлення митної декларації № 100250001/2016/104041) та, з урахуванням наведеного, зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів.

Таким чином, як видно з наданих суду матеріалів, за експортною митною декларацією від 24 березня 2016 року № 16PL303080E0011236 відправником товару виступає компанія «CALBA S.R.L.» (Італія), одержувачем - «IMPORTSERVISE LLC» (ТОВ «ІМПОРТСЕРВІС»). Рахунок-фактура (інвойс) від 17 березня 2016 № 217, виставлений компанією «CALBA S.R.L.» до ТОВ «ІМПОРТСЕРВІС».

Позивачем не представлено належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність ділових зав`язків між компанією «CALBA S.R.L.» та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС».

За таких обставин суд має достатньо підстав вважати, що представлені ГУ ДФС в м. Києві експортна митна декларація від 24 березня 2016 року № 16PL303080E0011236 та рахунок-фактура (інвойс) від 17 березня 2016 № 21 є належними доказами у даній справі, оскільки ними підтверджується, що експортування товару на користь ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС» здійснено саме компанією «CALBA S.R.L.», а також, що ціна експортованих товарів була вищою у порівнянні із вказаною у інвойсі від 14 березня 2016 року № Е001.

При цьому, судом не беруться до уваги посилання позивача на обставини, встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києві від 23 листопада 2018 року у справі № 760/24176/18, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, якою закрито провадження в справі за протоколом про порушення митних правил від 16 серпня 2018 року № 0522/10000/18 відносно ОСОБА_1 , директора ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПОРТСЕРВІС».

Зазначеною постановою не спростовано достовірність експортної митної декларації від 24 березня 2016 року № 16PL303080E0011236 та рахунку-фактури (інвойсу) від 17 березня 2016 № 21, натомість ці документи не могли бути враховані Солом`янським районним судом м. Києва з огляду на їх неофіційний характер, а відтак недопустимість таких доказів.

Матеріали справи № 760/24176/18 на момент її розгляду не містили доказів, які б беззаперечно стверджували, що саме при декларуванні товару на митній території України мало місце подання документів, які містять неправдиві відомості щодо вартості товару, а також про наявність у ОСОБА_1 умислу на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю. Судом було лише констатовано, що складений протокол про вчинення правопорушення не відповідав законодавчим вимогам, зокрема не містив даних про те, які дії скоєно саме ОСОБА_1 , в ньому не описано об`єктивну та суб`єктивну сторону інкримінованого правопорушення, та не додано належних доказів.

Таким чином, дослідивши фактичні обставини справи та, надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що ТОВ «Торговий дім «Імпортсервіс» під час процедури митного оформлення задекларовано занижену митну вартість товару «взуття…» та, як наслідок, занижено суму обов`язкових податкових платежів до Державного бюджету України.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, враховуючи підтвердження під час розгляду справи обставин, якими контролюючий орган обґрунтовував свої твердження про порушення позивачем вимог пункту другого частини другої статті 52, частини першої статті 257 Митного кодексу України, пункту 190.1 статі 190 Податкового кодексу України, а відтак й покладених в основу прийнятих оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, заявлений позивачем позов є безпідставним та необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень дотримано приписи частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку з чим такі податкові повідомлення-рішення є законними та не підлягають скасуванню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 КАС України, суд зазначає про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Імпортсервіс» (б-р Дружби Народів, 5, оф. 211, м. Київ, 01042, ) до Головного управління ДФС в м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12 листопада 2018 року № № 005791406, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда