Справа № 500/2918/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2918/21 пров. № А/857/13669/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Ніколіна В.В., Пліша М.А.;

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, прийняте суддею Мартиць О. І., в м. Тернопіль, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 500/2918/21 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 17.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні № 65155824.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що на час винесення постанови від 17.05.2021 вже було виконано судове рішення у справі № 500/2529/19 в повному обсязі, а саме 21.09.2020 проведено поновлення та виплату пенсії з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і компенсацією втрати частини доходів, а тому вважає, що Головним управління було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на реальне виконання судового рішення.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу, у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позов задоволити в повному обсязі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року залишити без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 500/2529/19 рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року у справі № 500/2529/19 скасовано. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене в листі від 06 листопада 2018 року №8654/03. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і компенсацією втрати частини доходів.

10.03.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 500/2529/19 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести поновлення та виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і компенсацією втрати частини доходів, який 13.04.2021 пред`явлений до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

14.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа, якою боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, про що повідомити головного державного виконавця.

27.04.2021 на адресу відділу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області сформовано лист № 1900-0802-5/12926 "Про надання інформації" про те, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 500/2529/19 ОСОБА_1 21.09.2020 проведено поновлення та виплату пенсії з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і компенсацією втрати частини доходів, а виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати.

29.04.2021 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області направлено вимогу виконавця № 4440/041.24, в термін до 10-ти робочих днів повідомити державного виконавця письмово про виконання в повному обсязі виконавчого листа № 500/2529/19 від 10.03.2021, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом.

Станом на 17.05.2021 інформація про виконання виконавчого листа № 500/2529/19 від 10.03.2021 на адресу Відділу не надходила, тому керуючись статтями 18, 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" 17.05.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника за невиконання рішення суду № 500/2529/19 у розмірі 5100,00 грн. Одночасно зобов`язано боржника протягом 10 робочих днів виконати рішення суду та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Вважаючи постанову від 17.05.2021 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у ВП № 65155824 протиправною, позивач з метою захисту та відновлення своїх порушених прав звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у суду відсутні підстави вважати, що позивачем рішення суду, щодо якого здійснюється примусове виконання у спірному виконавчому провадження, було виконано у повному обсязі, а причини невиконання рішення є поважними з огляду на те, що судом не встановлено, а позивачем не доведено підстав які б свідчили, що така постанова прийнята без дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною другою та четвертою статті 257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч.4 ст.18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.9 ч.1ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадку встановлення державним виконавцем факту невиконання боржником - юридичною особою рішення суду без поважних причин, він наділений повноваженнями щодо винесення постанови про накладення на такого боржника штрафу.

Згідно з частиною першою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статті 63 Закону №1404-VIII).

Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізу зазначеного вказує на те, що на момент прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм України «Про виконавче провадження» можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Крім цього, встановлення таких обставин як: - невиконання судового рішення; - наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.

Відтак, невиконання боржником рішення суду - тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Зазначене відповідає правовій позиції яка висловлена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року по справі № 686/22631/17, від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19.

Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22 серпня 2018 року «Про погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішення суду».

Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

З матеріалів справи вбачається, що 17.05.2021 керуючись вимогами статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 5100 грн.

Поряд з цим, встановлено, що на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надійшло повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 1900-0802-5/12926 від 27.04.2021 про те, що виплата доплат буде проведена після виділення коштів на ці витрати. Зазначено, що для фінансування цих виплат у бюджеті Пенсійного фонду України на 2021 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду передбачено 360 млн. грн. На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що набрали законної сили у червні 2019 року.

Крім цього, слід зазначити, що позивачем 21.09.2020 ОСОБА_1 проведено поновлення та виплату пенсії з 07.10.2009 з її одночасним перерахунком відповідно до норм Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і компенсацією втрати частини доходів. В результаті виконання рішення суду розмір пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2020 склав 2824,80 грн та нараховано доплату в сумі 270567,79 грн за період з 07.10.2009 по 30.09.2020, компенсацію втрати частини доходів в сумі 224136,86 грн за цей період. Зазначене рішення суду внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за бюджетною програмою.

Таким чином, враховуючи встановленні обставини справи колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати про те, що позивачем виконано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 500/2529/19 не у повному обсязі з його вини, фактично виплата не здійснена, з підстав відсутності бюджетного фінансування.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 754/3105/17, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, від 21 травня 2020 року у справі № 310/6910/16-а, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказував, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів не вбачає факту невиконання позивачем рішення суду без поважних причин, оскільки матеріалами справи стверджується факт вчинення позивачем дій на виконання рішення суду.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої постанови відповідача, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позов задоволенню повністю.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В підсумку, вищезазначені обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст.243, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - задовольнити.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 12 липня 2021 року у справі № 500/2918/21 - скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 17 травня 2021 року про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у ВП № 65155824.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш