Справа № 815/1784/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Київ № 815/1784/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представника позивача Оксюти В.В. (ордер серії ВН№1007216 від 18.05.2020 року), представника третьої особи 2 Матвіюка М.А., представника третьої особи 3 Суботи О.В., вирішивши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомФермерського господарства «Веста-Юг»
доЗаступника Міністра оборони України Голови постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору - ОСОБА_1 Головного управління майна та ресурсів
треті особиКвартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси Міністерство оборони України Кабінет Міністрів України
про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування методичних рекомендацій,-
ВСТАНОВИВ:
Фермерське господарство «Веста-Юг» (далі також - позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України (далі також відповідач 1, ГКЕУ ЗСУ), Заступника Міністра оборони України генерал-лейтенанта Павловського Ігора Валентиновича (далі також відповідач 2), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса (далі також третя особа 1), Міністерство оборони України (далі також третя особа 2), в якому просить:

- встановити відсутність повноважень у Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на прийняття «Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України», а також будь-яких інших актів, якими визначаються умови та процедура укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України;

- визнати протиправними дії заступника Міністра оборони України генерал-лейтенанта Павловського Ігоря Валентиновича щодо затвердження Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України без дати, прийняті Головним управлінням в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника ОСОБА_2 ;

- визнати протиправними та нечинними «Методичні рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України» без дати, прийняті Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника Галушко О.А. та затверджені заступником Міністра оборони України генерал-лейтенантом Павловським Ігорем Валентиновичем.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року передано адміністративну справу за позовом Фермерського господарства «Веста-Юг» до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України, Заступника Міністра оборони України генерал-лейтенанта Павловського Ігоря Валентиновича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси про встановлення відсутності повноважень, визнання протиправними дій, визнання нечинними та скасування методичних рекомендацій, для розгляду за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі в порядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у відповідача 1 відсутня компетенція (повноваження) на прийняття «Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України» (далі також - Методичні рекомендації); дії заступника Міноборони щодо затвердження Методичних рекомендацій є протиправними та не узгоджуються з повноваженнями останнього; Методичні рекомендації, прийняті ГКЕУ ЗСУ, фактично є нормативно-правовим актом, який прийнятий з порушенням законодавства України.

В свою чергу, порушене право позивач обґрунтовує тим, що на розгляді у господарському суді перебуває позов про визнання недійсним договору, укладеного між позивачем та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси, обґрунтований невідповідністю цього договору Методичним рекомендаціям.

У відзиві на позов відповідач 1 проти позову заперечує з тих підстав, що Методичні рекомендації не встановлюють, не змінюють та не скасовують норм права. Заступник Міноборони відповідно до законодавства не має повноважень одноособово приймати регуляторні акти. В свою чергу, Методичні рекомендації регламентують роботу підпорядкованих підрозділів за певним напрямком, не встановлюють, не змінюють та не скасовують норм права, а доданий до них примірний Договір розроблено у відповідності з нормами чинного законодавства, включаючи Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України. Таким чином, ГКЕУ ЗСУ та заступник Міноборони під час розробки та затвердження Методичних рекомендацій діяли правомірно, в межах повноважень, а Методичні рекомендації відповідають вимогам чинного законодавства та керівним документам Міністерства оборони України.

У відзиві на позов відповідачем 2, заперечуючи проти позову, зазначено, що Методичні рекомендації, затверджені ГКЕУ ЗСУ, не встановлюють, не змінюють, не скасовують норм права, з огляду на що, не відповідають за змістом поняттю «регуляторний акт».

Третьою особою 1 у письмових поясненнях зазначено, що Методичні рекомендації не затверджені наказом або директивою Міністерства оборони України, отже не місять норм імперативного характеру. Крім того, Методичні рекомендації не прийняті у формі нормативно-правового акту, вони не затверджені наказом, не введені в дію директивою тощо, відтак не містять всіх ознак нормативно-правового акту, позаяк розроблені для створення єдиного підходу до організації роботи вирощування сільськогосподарської продукції на відповідних земельних ділянках та з метою надходження коштів до спеціального фонду бюджету Міністерства оборони України Методичними рекомендаціями не визначено, а рекомендовано для застосування процедуру укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України. Звертаючи увагу на те, що Методичні рекомендації є службовим документом, підставою та джерелом умов конкурсу на визначення суб`єктів господарювання, з якими укладаються договори зі спільного обробітку землі, не встановлюють, не змінюють та не скасовують норм права.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 року у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства «Веста-Юг» - відмовлено повністю.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Веста-Юг» залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановлено законність дій відповідачів при прийнятті Методичних рекомендацій, які у даному випадку не містять ознак нормативно-правового акта. Суди дійшли висновку, що відповідачі довели правомірність своїх дій, що, в свою чергу, не спростовано позивачем з посиланням на належні і допустимі докази, які б засвідчували протилежне.

Постановою Верховного Суду від 21.07.2020 року касаційну скаргу Фермерського господарства «Веста-Юг» задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до змісту постанови Верховного Суд від 21.07.2020 року, касаційний суд дійшов висновку, що приймаючи рішення у цій справі, суди фактично визначили, що порядок надання військовими частинами дозволів фізичним і юридичним особам на вирощування сільськогосподарських культур, випасання худоби та заготівлі сіна на землях оборони, наданих військовим частинам у постійне користування, не урегульований у встановлений статтею 4 Закону України «Про використання земель оборони» спосіб.

Оскільки відповідно до зазначеної статті такий порядок має бути визначений Кабінетом Міністрів України, колегія суддів дійшла висновку, що спір у цій справі стосується підзаконного регулювання порядку надання земель оборони фізичним та юридичним особам для використання у сільськогосподарських цілях, а тому рішення у цій справі стосується обов`язків уряду.

Однак, суди не залучили до участі у справі Кабінет Міністрів України, як вищий орган виконавчої влади, на який Конституцією та законами України покладено повноваження, зокрема, щодо підзаконного регулювання порядку використання земель оборони, і відповідно, рішення у цій справі стосується обов`язків уряду щодо здійснення такого регулювання.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла до висновку про те, що касаційну скаргу фермерського господарства «Веста-Юг» слід задовольнити частково, скасувати рішення судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зокрема для вирішення питання про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.12.2020 року представником позивача через електронну пошту подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та врахування висновків Верховного Суду шляхом залучення Кабінету Міністрів України до участі у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2020 року заяву представника ФГ «Веста-Юг» адвоката В.В. Оксюти від 01.12.2020 року - задоволено частково. Призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 03.02.2021 року. Зокрема, суд, дійшов висновку про вирішення питання про залучення Кабінету Міністрів України до участі у справі в підготовчому засіданні.

Через канцелярію суду 13.01.2021 року представником позивача подано заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.01.2021 року у задоволенні клопотання адвоката позивача про проведення судового засідання шляхом використання системи відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua (EASYCON) відмовлено.

На електронну пошту суду 22.01.2021 року надійшло клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (повторно).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.01.2021 року клопотання відповідача від 22.01.2021 року про забезпечення розгляду справи в режимі відеоконференції задоволено. Підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18, яке відбудеться 03.02.2021 року ухвалено провести за участю представника ФГ «Веста-Юг» у режимі відеоконференції, забезпечення якої доручено Господарському суду Одеської області.

У підготовче засідання 03.02.2021 року в режимі відеоконференції сторони не прибули, зокрема, технічний зв`язок з Господарським судом Одеської області не встановлено, з огляду на що, судом оголошено про відкладення підготовчого засідання на 03.03.2021 року.

Через канцелярію суду 04.02.2021 року представником позивача подано заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою системи EASYCON.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.02.2021 року заяву представника позивача від 04.02.2021 року про забезпечення розгляду справи в режимі відеоконференції за допомогою системи відеозв`язку EASYCON задоволено. Підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18, яке відбудеться 03.03.2021 року, ухвалено провести за участю представника ФГ «Веста-Юг» у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

У підготовче засідання 03.03.2021 року в режимі відеоконференції прибули представники позивача та третьої особи 2.

Судом поставлено на вирішення клопотання представника позивача від 02.12.2020 року про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України на підставі висновків Верховного Суду.

Представником позивача клопотання підтримано.

В свою чергу, представник третьої особи 2 проти задоволення клопотання заперечує, проте обґрунтувань в підтримку висловленої правової позиції суду не надано.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 року клопотання представника позивача від 02.12.2020 року про залучення до участі у справі Кабінету Міністрів України на підставі висновків Верховного Суду задоволено. Залучено до участі у справі Кабінет Міністрів України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Зобов`язано позивача протягом трьох днів з дня постановлення цієї ухвали суду направити третій особі примірник позовної заяви та додатки до неї, докази направлення чого надати суду. Встановлено Кабінету Міністрів України п`ятнадцятиденний строк з дня отримання цієї ухвали суду для надання пояснень на позовну заяву, примірники яких направити на адреси інших учасників справи та суду, докази чого надати суду. Встановлено іншим учасникам справи строк для надання правової позиції на пояснення Кабінету Міністрів України на позовну заяву до 01.04.2021 року включно, примірники направити суду та іншим учасникам справи, докази чого надати суду. Наступне підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18 призначено на 01.04.2021 року, яке ухвалено провести за участі представника ФГ Веста-Юг у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

Через канцелярію суду 01.04.2021 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного управління майна та ресурсів полковником Р. Нетребко подано заяву, в якій повідомлено, що у зв`язку із проведеними у 2020 році Міністерством оборони України організаційних заходів, шляхом розформування Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України відповідно до директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 05.11.2019 року №Д-322/1/10-дск.

Так, згідно з директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 30.03.2020 року №Д-322/1/6дск, Головне управління майна та ресурсів визначено правонаступником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України та чотирьох територіальних квартирно-експлуатаційних управлінь.

Крім того, Головним управлінням майна та ресурсів повідомлено, що проти задоволення позову заперечує з підстав, зазначених у процесуальних заявах Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України та Міністерства оборони України.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 01.04.2021 року зважаючи на перебування судді на лікарняному, справи призначені до слухання на 01.04.2021 року знято з розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.05.2021 року підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18 призначено на 07.06.2021 року об 11:40 год., яке провести за участю представника ФГ Веста-Юг у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

У підготовче засідання в режимі відеоконференції 07.06.2021 року прибули представник позивача та представник третьої особи 2.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.06.2021 року замінено відповідача 1 - Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на правонаступника - Головне управління майна та ресурсів. Запропоновано Кабінету Міністрів України висловити правову позицію, яку викласти в письмових поясненнях щодо позовної заяви з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.07.2020 року, які подати суду у строк до 16.06.2021 року із доказами надіслання іншим сторонам. Наступне підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18 призначено на 23.06.2021 року, яке провести за участю представника ФГ «Веста-Юг» у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

На електронну пошту суду 16.06.2021 року надійшли пояснення Кабінету Міністрів України, в яких просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити з таких підстав.

Методичні рекомендації розроблено з метою створення єдиного підходу до надання дозволу фізичним та юридичним особам на використання земель оборони. При цьому, на переконання Кабінету Міністрів України, ГКЕУ ЗСУ може реалізовувати свої повноваження, в тому числі, шляхом створення умов чи запровадження внутрішніх процедур з використання земельних ділянок шляхом укладання з фізичними і юридичними особами відповідних договорів з вирощування сільськогосподарських культур.

Так, Методичні рекомендації є виключно службовим документом, який встановлює єдині правила для внутрішніх структур Міністерства оборони України щодо вибору контрагентів, з якими можуть укладатися договори зі спільного обробітку землі.

Враховуючи викладене, Кабінет Міністрів України вважає доводи позивача щодо відсутності у відповідача 1 компетенції у визначенні умов та процедури укладення договорів обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, необґрунтованими.

Крім того, оскільки відповідно до Положення про ГКЕУ ЗСУ та наказу Міністра оборони України до повноважень заступника Міністра оборони України належить реалізація відповідних організаційно-господарських повноважень, останньому підпорядкується, ГКЕУ ЗСУ, затвердження ним спірних Методичних рекомендацій, протиправність дії заступника Міністра оборони України у спірних правовідносинах відсутня.

Кабінетом Міністрів України також повідомлено, що Договір № 1 від 01.12.2016 року, укладений між Фермерським господарством «Веста-Юг» та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси визнано недійсним, з огляду на що, доводи позовної заяви втратили свою актуальність.

Зокрема, Кабінетом Міністрів України повідомлено, що на розгляді у Верховній Раді України перебуває проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про використання земель оборони» (щодо ефективного використання земель оборони)» шляхом внесення змін до статті 4 Закону України «Про використання земель оборони», в тому числі виключенням частини першої цієї статті.

У підготовче засідання в режимі відеоконференції 23.06.2021 року прибули представник позивача та представник третьої особи 2.

Судом оголошено про відсутність технічного зв`язку з представником позивача.

Зокрема, судом встановлено, що позивачем не отримано пояснення Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 року, з огляду на що, судом відкладено підготовче засідання та встановлено позивачу строк для надання правової позиції на пояснення Кабінету Міністрів України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 року підготовче засідання в адміністративній справі №815/1784/18 призначено на 01.07.2021 року, яке провести за участю представника ФГ Веста-Юг у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

На електронну пошту суду 01.07.2021 року представником позивача подано заяву про закриття підготовчого засідання.

У підготовче засідання в режимі відеконоференції 01.07.2021 року сторони не прибули.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2021 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.08.2021 року в режимі відеоконференції.

У судове засідання в режимі відеоконференції прибули представники позивача, третьої особи 2, третьої особи 3.

Заслухавши вступні слова представників сторін, присутніх у судовому засіданні, судом оголошено перерву на цій стадії судового розгляду справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2021 року призначено наступне судове засідання в адміністративній справі №815/1784/18 на 18.08.2021 року, яке провести за участю представника ФГ «Веста-Юг» у режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення EASYCON.

У судове засідання в режимі відеоконференції прибули представники позивача, третьої особи 2, третьої особи 3.

Судом поставлено на обговорення питання належності розгляду в порядку адміністративного судочинства позовної вимоги: «встановити відсутність повноважень у Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на прийняття «Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України», а також будь-яких інших актів, якими визначаються умови та процедура укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021 року провадження у справі №815/1784/18 за позовом Фермерського господарства «Веста-Юг» до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил, Заступника Міністра оборони України генерал-лейтенанта Павловського Ігора Валентиновича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса, Міністерство оборони України, Кабінет Міністрів України, в частині позовних вимог: «встановити відсутність повноважень у Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на прийняття «Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України», а також будь-яких інших актів, якими визначаються умови та процедура укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України» - закрито. Роз`яснено Фермерському господарству «Веста-Юг», що цей спір не належить до судової юрисдикції. Попереджено позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 18.08.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За результатами проведеної наради з питань організації роботи щодо ведення господарської діяльності із вирощування сільськогосподарської продукції на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України та укладанню договорів спільної обробки землі, оформлених Протоколом від 06.09.2016 року, затвердженого заступником Міністра оборони України генералом лейтенантом Павловським І.В., зокрема, запропоновано, зокрема:

- Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України спільно з Департаментом аудиту та Юридичним департаментом Міністерства оборони України завершити розробку Методичних рекомендацій щодо укладання договорів спільної обробки землі з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міноборони, в яких передбачити встановлення стартової плати з врахуванням рекомендацій Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015 року №ДС-22-25-28-0.13-17122/23-15 до 15.10.2016 року;

- Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України організувати роботу щодо, зокрема: припинення (розірвання) діючих договорів з урахуванням здійснення суб`єктами господарювання необхідних заходів щодо збирання або підготовчих робіт до збирання врожаю; укладання нових договорів на конкурсних засадах; продовжити роботу щодо підготовки проекту закону України «»Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання земель оборони у господарських цілях робочою групою, створеною відповідно до протоколу від 05.08.2016 року (доручення від 09.08.2016 року №8723/з/5).

У 2016 році заступником Міністра оборони України генерал-лейтенантом Павловським І.В. затверджено Методичні рекомендації щодо укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, які підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковником О.А. Галушко.

Методичні рекомендації наказом Міністра оборони України не затверджені, в дію директивою не введені, процедуру державної реєстрації нормативно-правового акта не проходили.

Вважаючи, що у ГКЕУ ЗСУ відсутня компетенція (повноваження) на прийняття такого документа, дії заступника Міноборони щодо затвердження Методичних рекомендацій є протиправними, а Методичні рекомендації фактично є нормативно-правовим актом, прийнятим із порушенням законодавства України, позивач звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав.

Щодо наявності порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З матеріалів справи судом встановлено, що 01.12.2016 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси та ФГ «Веста-Юг» укладено договір № 1 «Про вирощування сільськогосподарських культур», згідно з пунктом 1.1 якого з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності Збройних Сил України згідно зі статтею 2 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних силах України», статтею 4 Закону України «Про використання земель оборони», постанови Кабінету Міністрів України від 25 липня 2000 року № 1171 «Про затвердження Переліку видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам Збройних Сил» (далі Перелік № 1171), наказу головного КЕУ ЗСУ №53 від 24.09.2013 року «Про використання земель оброни у сільськогосподарських цілях на полігонах ЗСУ», затвердженого Міністром оборони України 25.09.2013 року, сторони домовилися про вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках площею 2020,00 га, які надані Квартирно-експлуатаційним відділом міста Одеси в безстрокове користування згідно Державного акта 1983 року серії Б № 031728 та можливостей ФГ «Веста-Юг» діяти, а саме: вирощування зернових, технічних та решти культур, не віднесених до інших класів рослинництва.

13.07.2017 року зазначений договір відповідно до статті 4 Закону України «Про використання земель оброни» погоджено головою Лиманської РДА, що підтверджується відповідною відміткою на вказаному правочині.

27.02.2018 року Міністерство оброни України звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання недійсним договору, в тому числі посилаючись на те, що договір укладено з порушенням Методичних рекомендацій та примірного договору, як додатку до Методичних рекомендацій, що були доведені до керівників квартирно-експлуатаційних підрозділів службовим листом начальника Головного КЕУ ЗСУ від 13.09.2016 року № 303/6/27/1380, шляхом надання копії таких Методичних рекомендацій (без дати).

Згідно з відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Одеського окружного адміністративного суду, 19.04.2018 року Фермерським господарством «Веста-Юг» подано позовну заяву щодо оскарження, зокрема, Методичних рекомендацій.

Суд бере до уваги, що рішенням Господарського суду Одеської області від 20.05.2019 року у справі №916/365/18 позов Міністерства оборони України до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеси та Фермерського господарства «Веста-Юг» про визнання договору недійсним задоволено. Визнано недійсним Договір №1 від 01.12.2016 року, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Одеси та Фермерським господарством «Веста-Юг» про вирощування сільськогосподарських культур.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «Веста-Юг» залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 20.05.2019 року у справі №916/365/18 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15.01.2020 року касаційну скаргу Фермерського господарства «Веста-Юг» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2019 року та рішення Господарського суду Одеської області від 20.05.2019 року у справі №916/365/18 повернуто заявнику.

Тобто, судовий розгляд справи №916/365/18, предметом якої є визнання недійсним Договору № 1 від 01.12.2016 року з підстав його невідповідності Методичним рекомендаціям, є завершеним.

Разом з тим, оскільки спірними Методичними рекомендаціями врегульовані правовідносини, в яких бере участь позивач, як суб`єкт вирощування сільськогосподарських культур на землях Міністерства оборони України на момент звернення до суду із позовом у справі №815/1784/18, враховуючи, що справу №815/1784/18 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та беззаперечну підтримку позовних вимог позивачем під час нового розгляду справи №815/1784/18, на переконання суду, позивача наділено правом звернення до суду з таким позовом, а розгляд цього позову по суті навіть за обставин завершеного розгляду справи №916/365/18 відповідає меті верховенства права.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, додаткові пояснення по суті справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною п`ятою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Імперативними положеннями статей 13 та 14 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші об`єктами права власності Українського народу; від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади в межах, визначених цією Конституцією; земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави; це право реалізується державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.09.1999 року № 1075-XIV «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» (далі також Закон №1075 в редакції, чинній під час виникнення спірних правовідносин) військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до Закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, у тому числі у разі їх розформування.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №1075 з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 10 Закону України 06.12.1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил України в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил України.

Згідно із статтею 14 цього Закону, Збройні Сили України можуть здійснювати господарську діяльність згідно із законом.

Земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління та звільняються від сплати усіх видів податків відповідно до законів з питань оподаткування.

Особливості правового режиму майна Збройних Сил України визначаються відповідним законом.

Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 4 Закону №1075 військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті).

Правові засади і порядок використання земель оборони встановлені Законом України 27.11.2003 року № 1345-IV «Про використання земель оборони» (далі також Закон №1345 в редакції, чинній під час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1345 землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини).

Частиною першою статті 4 цього Закону встановлено, що військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.

Конституційним Судом України у рішенні від 12.02.2002 року № 3-рп/2002 зазначено, що для реалізації закріпленого в Конституції України права власності потрібні галузеві закони, які встановлюють конкретні норми використання власником належного йому майна з урахуванням інтересів усіх суб`єктів правовідносин (третє речення абзацу четвертого підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини рішення).

Крім того, в абзаці третьому підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.11.2008 року № 25-рп/2008 останній дійшов висновку, що правовий режим власності, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування та розпорядження майном (землею) визначаються законом.

Направляючи справу №815/1784/18 на новий розгляд, Верховним Судом зазначено, що системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для цілей одержання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ (сил) для підтримання на належному рівні їх бойової та мобілізаційної готовності, військові частини вправі здійснювати господарську діяльність, у тому числі шляхом укладення з фізичними і юридичними особами відповідних договорів з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, наданих військовим частинам у постійне користування. При цьому, порядок укладення таких договорів та надання дозволів фізичним та юридичним особам на використання земель оборони у сільськогосподарських цілях має визначатися Кабінетом Міністрів України.

Так, судом встановлено, що у 2016 році заступником Міністра оборони України генерал-лейтенантом Павловським І.В. затверджено Методичні рекомендації щодо укладення договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України, які підписано тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковником О.А. Галушко.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2012 року №777 затверджено Інструкцію з діловодства в Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил України (в редакції, яка діяла на час розробки оспорюваних позивачем рекомендацій) (далі також Інструкція №777).

Згідно з абзацом 3 пункту 2.1.4 Інструкції №777 в апараті Міністерства оборони та в Генеральному штабі використовуються такі види службових документів (далі документи): наказ, директива, розпорядження, доручення, резолюція, рішення, протокол, положення, порадник, інструкція, правила, план, звіт, доповідь, донесення, довіреність (доручення), акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, заявка, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток та інші розроблені в установленому порядку документи.

Отже, за юридичною природою методичні рекомендації є службовим документом.

В Національному стандарті України «Інформація та документація. Керування документацією. ДСТУ 4423 - 1:2005» зазначено, що: службовий документ - це інформація, яку організація або фізична особа створила, отримала та зберігає як свідчення про інформацію згідно з правовими зобов`язаннями чи в процесі виконання основної діяльності.

Суд зауважує, що у законодавстві України відсутнє поняття «методичні рекомендації», в той же час, згідно з листа Міністерства юстиції України від 10.09.2013 року № 881-0-3-13/10.1 методичні рекомендації за своєю правовою природою не є нормативно-правовими актами, носять лише рекомендаційний, роз`яснювальний та інформаційний характер і відповідно до підпункту «е» пункту 5 зазначеного Положення державній реєстрації в Міністерстві юстиції не підлягають.

Разом з тим, дослідивши зміст Методичних рекомендацій, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 Методичних рекомендацій передбачено, що ці Методичні рекомендації визначають умови та процедуру укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України.

Пунктом 3 Методичних рекомендацій встановлено, що вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів МО України здійснюється на конкурсних засадах. Укладання Договору здійснюється після проведення відповідного конкурсу.

Пунктом 4 Методичних рекомендацій зазначено, що конкурсна комісія утворюється начальником КЕВ на підставі погодженого Генеральним штабом ЗС України переліку земельних ділянок землекористувачів МОУ, на яких можливе ведення господарської діяльності з вирощування сільськогосподарських культур, за дорученням начальника Головного КЕУ ЗСУ.

Пунктом 10 Методичних рекомендацій встановлено перелік документів, які мають подати юридичні та фізичні особи конкурсній комісії для участі в конкурсі.

Отже, із змісту досліджених положень Методичних рекомендацій, суд дійшов висновку, що останніми не рекомендовано, як помилково стверджується відповідачем 2 у відзиві на позовну заяву, а встановлено застосування процедури укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України у формі оголошення відповідного конкурсу та порядок його проведення.

В той же час, посилання на нормативно-правовий акт, положення якого роз`яснюються Методичними рекомендаціями для його застосування відсутнє.

Частиною першою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що у цьому Кодексі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Юридичною ж наукою визначено, що нормативно-правові акти це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

В свою чергу, Методичні рекомендації містять притаманні нормативно-правовому акту ознаки, а саме: встановлюють норми права (визначають умови та процедуру укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України), носять загальний характер (розраховані на необмежену кількість суб`єктів юридичних та фізичних осіб), та підлягають довгостроковому та неодноразовому застосуванню.

Таким чином, за своїм змістом Методичні рекомендації відповідають ознакам нормативно-правового акта, що суперечить юридичній природі службового документа «методичні рекомендації».

Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу важливості принципу правової (справедливої) процедури (постанова від 16.04.2020 року у справі №495/5105/17, постанова від 13.03.2020 року у справі №805/2340/17-а, постанова від 04.06.2020 року №460/354/19), яка є невід`ємною частиною верховенства права. Вказаний принцип спрямований на забезпечення справедливого ставлення до особи під час прийняття актів суб`єктом владних повноважень. Правова (справедлива) процедура встановлює стандарти у процесі прийняття актів суб`єктами владних повноважень, які відображені в рішеннях Європейського суду з прав людини, у яких здійснюється застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі також Конвенція), яка передбачає дотримання процесуальних (процедурних) гарантій у судовому провадженні.

Втім указані гарантії поширюються і на адміністративні процедури за участі суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічних відносин). Згідно зі статтею 6 Конвенції має бути забезпечене право особи: бути поінформованим; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника; ознайомитися з матеріалами справи; вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення; обґрунтувати органом влади прийняття несприятливих актів; визначити порядок їх оскарження, відшкодувати заподіяну шкоду.

Основна мета правової (справедливої) процедури - щоб суб`єкти владних повноважень (суб`єкта публічних відносин), діяли правомірно, тобто належно, згідно з визначеними нормами права, але такими нормами права, які відповідають критеріям природного права, моральності, розумності, справедливості, а також загально-правовим принципам, що встановлені органами правосуддя.

Оскільки публічна влада в Україні представлена розгалуженою системою суб`єктів владних повноважень (суб`єктів публічних відносин), або суб`єктів адміністрування, які різняться організаційно-правовою формою, обсягом повноважень та метою діяльності, які у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України можуть залучатися до адміністративного процесу як відповідач, відповідна вимога здійснення справедливої процедури органами адвокатського самоврядування під час прийняття владних рішень, особливо, коли йдеться про реалізацію процедурних гарантій «права особи на звернення», зокрема, до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (суб`єкта публічних відносин) із відповідною заявою (скаргою), має бути обов`язково дотримана.

Відповідно до частини першої статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Згідно з положеннями пунктів 7 та 9 частини першої статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, здійснює заходи щодо забезпечення обороноздатності і національної безпеки України, громадського порядку, боротьби зі злочинністю; спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади.

Згідно із статтею 1 Закону України від 27.02.2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (із змінами і доповненнями) (далі також Закон №794) Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією України.

Відповідно до статей 3, 4 Закону №794 діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права, законності, поділу державної влади, безперервності, колегіальності, солідарної відповідальності, відкритості та прозорості. Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кабінет Міністрів України є колегіальним органом. Кабінет Міністрів України приймає рішення після обговорення питань на його засіданнях; Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Організація, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України. Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції України та цього Закону затверджує Регламент Кабінету Міністрів України, який визначає порядок проведення засідань Кабінету Міністрів України, підготовки та прийняття рішень, інші процедурні питання його діяльності.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 20 Закону №794 Кабінет Міністрів України у сфері національної безпеки та обороноздатності, зокрема, вживає заходів щодо забезпечення обороноздатності України, оснащення Збройних Сил України та інших утворених відповідно до закону військових формувань.

Також статтею 41 Закону №794 передбачено, що Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України.

Статтею 117 Конституції України та статтею 49 Закону №794 встановлено, що Уряд в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання; акти Кабінету Міністрів України підписує Прем`єр-міністр України.

Таким чином, прийняття актів Кабінету Міністрів України, внесення до них змін, відновлення їх дії тощо відноситься до виключної компетенції уряду та не може здійснюватися судом.

Суд зауважує, що частиною першою статті 4 Закону №1345 встановлено, що військові частини за погодженням з органами місцевого самоврядування або місцевими органами виконавчої влади і в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, можуть дозволяти фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування.

Отже, порядок надання військовими частинами дозволів фізичним і юридичним особам на вирощування сільськогосподарських культур, випасання худоби та заготівлі сіна на землях оборони, наданих військовим частинам у постійне користування, який фактично встановлений Методичними рекомендаціями, стосується обов`язків Кабінету Міністрів України.

Суд зауважує, що предмет спору у цій справі стосується підзаконного регулювання порядку надання земель оборони фізичним та юридичним особам для використання у сільськогосподарських цілях.

Водночас, з аналізу законодавства України, у встановленому статтею 4 Закону України «Про використання земель оборони» спосіб, такий порядок урядом не встановлено, що не спростовано учасниками справи. Зокрема, жодним нормативно-правовим актом не передбачено надання земель оборони фізичним та юридичним особам для використання у сільськогосподарських цілях на умовах проходження конкурсного відбору.

Таким чином, умови та процедура укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України визначено Методичними рекомендаціями протиправно, у грубе порушення частини першої статті 4 Закону №1345, з огляду на що, останні підлягають визнанню нечинними.

Щодо посилання Кабінету Міністрів України на те, що на розгляді у Верховній Раді України перебуває проект Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про використання земель оборони» (щодо ефективного використання земель оборони)», яким запропоновано, зокрема виключити частину першу статті 4 Закону України «Про використання земель оборони», суд зазначає, що з відомостей офіційного сайту Верховної Ради України встановлено, що зазначений законопроект від 23.07.2014 року № 4362а перебуває на стадії «Одержаний Верховною Радою України 24.07.2014 року», з огляду на що, останній жодним чином не впливає на спірні правовідносини та повноваження Кабінету Міністрів України із затвердження порядку, передбаченого частиною першою статті 4 Закону №1345.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та нечинними «Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України».

Щодо характеру протиправності дій заступника Міністра оборони України, які полягають у затвердженні оскаржуваних Методичних рекомендацій, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 23 пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 року № 730, далі також - Положення № 671), визначено, що Міністерство оборони України забезпечує життєдіяльність Збройних Сил, їх функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність, підготовку до виконання покладених на них завдань, застосування, комплектування особовим складом та його підготовку, постачання озброєння та військової техніки, підтримання справності, технічної придатності, проведення ремонту та модернізації зазначеного озброєння і техніки, матеріальних, фінансових, інших ресурсів та майна згідно з потребами, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил у межах коштів, передбачених державним бюджетом, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт і надання послуг в інтересах Збройних Сил.

Згідно з пунктом 4 додатку 1 до наказу Міністра оборони України від 09.04.2016 року №190 заступник Міністра оборони України виконує обов`язки щодо реалізації організаційно-господарських повноважень органу управління майном державних підприємств, установ, організацій та державних господарських об`єднань, що належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Відповідно до змісту пункту 1 Положення про Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України від 29.08.2016 року №448 (далі також Положення №448), Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України (далі Головне управління), останнє є органом військового управління, призначеним для забезпечення життєдіяльності і функціонування Збройних Сил України з питань квартирно-експлуатаційного забезпечення, розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд, забезпечення розквартирування (забезпечення надання на праві оперативного управління будівель і споруд та надання на праві постійного користування земельних ділянок) для підтримання військ (сил) у високій бойовій та мобілізаційній готовності, реалізації державної політики щодо забезпечення житлом військовослужбовців Збройних Сил України ( далі Збройні Сили), осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, членів їх сімей, які мають право на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України (далі Міністерство оборони).

Головне управління в межах, наданих Міністром оборони України та начальником Генерального штабу Головнокомандуючим Збройних Сил України повноважень, є відповідальним за формування і виконання (співвиконавцем) бюджетних програм (підпрограм) у системі фінансового забезпечення потреб Збройних сил за функціональними напрямами діяльності з постачання (придбання) товарів, робіт та послуг.

Головне управління утримується за рахунок загальної чисельності Збройних Сил і підпорядковується заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Згідно із змістом пункту 5 Положення №448, Головне управління для здійснення визначених повноважень має право, зокрема, у встановленому порядку розробляти порадники, інструкції та методичні рекомендації з питань, що належать до компетенції Головного управління.

Відповідно до пункту 7 Положення №448, Головне управління очолює начальник, якого призначає на посаду і звільняє з посади Міністр оборони України в установленому законодавством України порядку. Начальник Головного управління підпорядковується заступнику Міністра оборони України, на якого покладено координацію та спрямування діяльності Головного управління.

Суд не заперечує права розроблення ГКЕУ ЗСУ, та право затвердження заступником Міністра оборони України, зокрема, методичних рекомендацій як службового документа.

Водночас, заступник Міністра оборони України, затверджуючи спірні Методичні рекомендації, якими встановлено для фізичних і юридичних осіб (які не є підпорядкованими Міністерству оборони України) умови та процедуру укладання договорів спільної обробки землі з вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оборони України шляхом проходження конкурсу, чим фактично затверджено нормативно-правовий акт, вийшов за межі повноважень, установлених Положенням №448.

Враховуючи викладене, протиправність дій відповідача полягає не у затвердженні методичних рекомендацій, як службового документу, а у затвердженні документа, який за своїм змістом є нормативно-правовим актом за межами процедури, перебравши на себе повноваження Кабінету Міністрів України, встановлених частиною першою статті 4 Закону 1345, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень.

Направляючи справу №815/1784/18 на новий розгляд, Верховним Судом звернуто увагу на положення частини п`ятої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою, якщо судом визнано нормативно-правовий акт протиправним і нечинним повністю або в окремій частині і при цьому виявлено недостатню правову урегульованість відповідних публічно-правових відносин, яка може потягнути за собою порушення прав, свобод та інтересів невизначеного кола осіб, суд має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти новий нормативно-правовий акт на заміну нормативно-правового акта, визнаного незаконним повністю або у відповідній частині.

Так, за наслідками розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що Методичні рекомендації, які не за формою, а за своєю суттю є нормативно-правовим актом, підлягають визнанню протиправними та нечинними.

Суд зауважує, що фактично правовідносини з надання дозволів фізичним і юридичним особам вирощувати сільськогосподарські культури, випасати худобу та заготовляти сіно на землях, наданих їм у постійне користування, у порядку та спосіб, визначений частиною першою статті 4 Закону №1345 не були врегульовані ні на момент затвердження Методичних рекомендацій, ні на день винесення судом рішення по суті справи.

Частиною шостою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.

В той же час, відповідно до змісту частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про використання земель оборони» такий порядок має бути визначений Кабінетом Міністрів України, який залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, ураховуючи позовні вимоги, заявлені до вирішення судом по суті, у суду відсутні процесуальні підстави для зобов`язання Кабінету Міністрів України вчиняти дії відповідно до частини п`ятої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v.» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на встановлення судом відповідності оскаржуваних Методичних рекомендацій, як службового документа, ознакам нормативно-правового акта, прийнятого в порушення вимог чинного законодавства України, протиправності дій заступника Міністра оборони України щодо його затвердження, та зважаючи на те, що суб`єктами владних повноважень не надано суду належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позову, відповідно до платіжних доручень від 17.04.2018 року №96 на суму 1 762,00 грн., від 18.04.2018 року №106 на суму 1 762,00 грн., від 18.04.2018 року №107 на суму 1 762,00 грн., позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5 286,00 грн. за три позовні вимоги немайнового характеру.

Оскільки судом закрито провадження у справі щодо однієї з позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення сплаченої суми судового збору у розмірі 3 524,00 грн. пропорційно до кількості задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Керуючись 6, 9, 12, 73-80, 195, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов Фермерського господарства «Веста-Юг» задовольнити.

2. Визнати протиправними дії заступника Міністра оборони України генерал-лейтенанта Павловського Ігоря Валентиновича щодо затвердження Методичних рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України без дати, прийняті Головним управлінням в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника ОСОБА_2 .

3. Визнати протиправними та нечинними повністю Методичні рекомендацій щодо укладення договорів з метою вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках землекористувачів Міністерства оброни України, прийняті Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, в особі тимчасово виконуючого обов`язки начальника ОСОБА_2 та затверджені заступником Міністра оборони України генерал-лейтенантом Павловським І.В.

4. Стягнути на користь Фермерського господарства «Веста-Юг» суму сплаченого судового збору у розмірі 3 524, 00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України.

Відповідно до частин першої, другої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.
Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:
Позивач: Фермерське господарство Веста-Юг (, адреса: 66442, Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Долинське, вул. Перемоги, 8);
Відповідач 1: Заступник Міністра оборони України Голови постійно діючої комісії для проведення конкурсного відбору ОСОБА_1 (адреса: 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6);
Відповідач 2: Головне управління мана та ресурсів Міністерства оборони України (; адреса: 66442, Одеська обл., Ананьївський р-н, с. Долинське, вул. Перемоги, 8);
Третя особа 1: Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеси (, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13);
Третя особа 2: Міністерство оборони України (, адреса: 03168, м. Київ, Повітрофлотський проспект, 6);
Третя особа 3: Кабінет Міністрів України (адреса: 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2).

Повне рішення складено 31.08.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна