Справа № 640/1622/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Київ № 640/1622/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування акта й наказу,

встановив:

22.01.2020 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати акт Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролюю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1 від 12.11.2019 № б/н;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 12.11.2019 №259 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 28.02.2017 за №КВ 39 та готовність до експлуатації об`єкта від 02.03.2018 за №КВ 10.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2021 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ).

Правова позиція позивача зводиться до того, що на підставі звернення гр. ОСОБА_3 , яке надійшло з листом Адміністрації Президента України від 12.06.2018 №22/015782-26ПК та перевірки виконання позивачем вимог припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 22.02.2017, відповідачем проведено дві позапланові перевірки об`єкта позивача, що не передбачено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 (Порядок № 553, у редакції на момент здійснення перевірки).

Позивач вказує, що позапланова перевірка з 11.11.2019 по 12.11.2019 проводилася відповідачем без участі та повідомлення позивача, що вказує на не дотримання процедури проведення перевірки.

Позивач не погоджується з висновками оскаржуваного акту щодо наведення ним недостовірних даних у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та готовність до експлуатації об`єкта, з підстав зміни зовнішньої конфігурації будинку без отримання містобудівних умов та обмежень земельної ділянки, що на думку відповідача вбачається зі збільшення первісної площі дворівневої квартири з 192,2 кв.м. до 255,6 кв.м.

Позивач вказує на хибність висновків відповідача, оскільки площа збільшилася на 63,4 кв.м. без зачіпання несучих стін та виходу за зовнішні межі будинку, а виключно за рахунок використання 5-ти метрової висоти стелі та влаштування внутрішньої антресолі в первісних межах другого рівня квартири, що знаходиться на сьомому поверсі будинку. Позивач вважає, що у деклараціях ним вірно зазначено пункт 25 Переліку, відповідно до якого містобудівні умови і обмеження не надаються для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації. Водночас позивач зауважує, що відсутність містобудівних умов під час розробки проектної документації не є підставою для визнання об`єкта самочинним будівництвом, а відтак, підставою для скасування декларацій.

Позивач також зазначає, що відповідач не мав права на проведення перевірки 11.11.2019-12.11.2019, оскільки за позивачем 03.04.2018 зареєстровано право власності на об`єкт реконструкції, а саме дві окремі квартири №97 та №97а та в подальшому, 25.09.2018 квартира №97 продана позивачем гр. ОСОБА_2 , відтак, позивач вважає, що станом на час проведення перевірки позивач мав у власності лише квартиру №97а .

В обґрунтування своєї позиції позивач також зазначає, що декларація про початок виконання будівельних робіт від 28.02.2017 діяла до завершення будівництва та, відповідно, втратила свою чинність після його завершення та реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а саме до 02.03.2018. Декларація про готовність до експлуатації об`єкта від 02.03.2018 вичерпала свою дію 03.04.2018, після реєстрації позивачем права власності на збудований об`єкт.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не надано суду доказів вручення позивачу направлення на проведення позапланової перевірки від 11.11.2019 №б/н або доказів повідомлення позивача про позапланову перевірку об`єкта позивача протягом 11-12.11.2019.

Позивач у позові та відповіді на відзив вказує, що відповідачем під час складання оскаржуваного акту, на підставі якого прийнято оскаржуваний наказ, порушені вимоги законодавства складанням акту перевірки поза межами встановленого строку та процедури перевірки.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві зазначає, що за результатами перевірки проведеної у 2017 році (акт від 22.02.2017 року) позивачу видано припис, визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.ч. 7, 12 ст. 96 КУпАП. Позивач сплатив штраф у повному обсязі, при цьому винесений припис не оскаржувався. На підставі перевірки виконання позивачем вимог зазначеного припису, а також звернення ОСОБА_3 , що надійшло з листом Адміністрації Президента України від 12.06.2018 №22/015782-26ПК, відповідач розпочав проведення позапланової перевірки на відповідному об`єкті.

Перевірка проводилась з 17.07.2018 по 30.07.2018 із продовженням на 2 робочі дні (11.11.2019-12.11.2019). Від отримання направлення для проведення перевірки після продовження позивач відмовився.

В ході перевірки, аналізуючи дані наведені позивачем у декларації про початок виконання будівельних робіт в частині основних показників об`єкта будівництва, відповідач встановив, що замовником будівництва (позивачем) збільшено геометричні розміри об`єкта та змінено його конфігурацію. Проектна документація розроблена без отримання вихідних даних, а саме: містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, відтак Об`єкт будівництва вважається самовільним. Відповідач вказує, що позивачем наведені недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт в частині техніко-економічних показників об`єкта будівництва до початку проектування, інформації щодо належно затвердженої проектної документації на об`єкт будівництва, необхідності отримання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки.

Також відповідач зазначає, що наявність права власності на самочинно збудований об`єкт будівництва не є правовою формою захисту прав позивача від порушень норм законодавства, зокрема у сфері містобудівної діяльності, а також, що законодавством не передбачено можливості для скасування в судовому порядку для скасування акту, складеного за результатами перевірки.

Правову позицію позивача та позовні вимоги підтримано третьою особою у справі - ОСОБА_2 у письмових поясненнях від 02.08.2021 щодо позову ОСОБА_1 та відзиву Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (позивач у справі) є власником квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 157.2 кв.м, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: КВ10 від 02.03.2018.

Право власності зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40561979 від 10.04.2018, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.04.2018, індексний номер 120166107 (а.с.22) та отриманою на запит суду №640/1622/20 від 22.03.2021 Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №252203056 від 12.04.2021.

Власником квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 98.4 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.О., що зареєстрований в реєстрі за №2318 є ОСОБА_2 (третя особа у справі).

Право власності зареєстровано рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43182065 від 25.09.2018, що підтверджується отриманою на запит суду №640/1622/20 від 22.03.2021 Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №252201215 від 12.04.2021.

Судом також встановлено, що до відчуження третій особі відповідної квартири, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу КМР (КМДА) замовнику будівництва, позивачу ОСОБА_1 , зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_3 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» 28.02.2017 за №КВ 39 (а.с.20-21), а згодом, а саме 02.03.2018 і декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) №КВ 10 (а.с. 251-258).

На підставі даної декларації про готовність до експлуатації об`єкта, №КВ 10, 03.04.2018 зареєстровано право власності за позивачем на відповідні квартири.

Також судом встановлено, що наказом відповідача від 12.11.2019 №259 скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_3 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» від 28.02.2017 №КВ 39 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_3 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» від 02.03.2018 №КВ 10.

З наказу вбачається, що наказ прийнято, серед іншого, на підставі акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 12.11.2019 б/н(а.с.69-92).

У розділі ІІ «Строк проведення заходу державного нагляду (контролю)» акту від 12.11.2019 вказано початок заходу: 17.07.2018 завершення заходу: 30.07.2018; початок заходу: 11.11.2019 завершення заходу: 12.11.2019. Акт містить відмітку про відмову від підписання і ознайомлення з актом.

З акту також вбачається, що перевірку проведено на виконання наказу від 17.10.2016 №60 та посвідчення (направлення) від 17.07.2018 №б/н (а.с. 30).

У даному направленні зазначено, що перевірку проведено на підставі перевірки виконання ОСОБА_1 вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 22.02.2017 та звернення гр. ОСОБА_3 , листом від Адміністрації Президента України від 12.06.2018 №22/015782-26ПК (а.с. 23-29).

Також судом встановлено, що вже у листопаді наступного, 2019 року, на підставі службової записки та резолюції директора Департаменту перевірку продовжено на два робочі дні, з 11.11.2019 по 12.11.2019 (а.с. 166) та видано направлення для проведення позапланового заходу від 11.11.2019 №б/н. Строк дії направлення з 11.11 до 12.11.2019 (а.с. 167-168).

Окрім того, суд встановив, що посилаючись на проведення позапланової перевірки, відповідач звернувся з листом від 25.07.2018 №073-7026 до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо надання копій матеріалів інвентаризаційної справи, технічного паспорту на горище над квартирою №97 та з листом від 20.12.2018 №073-12220 до Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва та КП «ЖЕК «Татарка» щодо надання проектної документації на реконструкцію даху в будинку на Лук`янівській, 63, кв. АДРЕСА_2 .

За результатом позапланового заходу державного нагляду (контролю) відповідачем видано позивачу припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.11.2019, який також містить відмітку про відмову в його отриманні (а.с.93-94). У приписі відповідач вимагає у термін до 12.12.2019 усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності будівельних норм, державних стандартів і правил у встановленому законодавством порядку.

Вважаючи акт Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 12.11.2019 № б/н та наказ від 12.11.2019 №259 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надавши оцінку спірним правовідносинам, поясненням учасників судового процесу, а також доказам в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Повноваження Департаменту ДАБК міста Києва у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком № 553.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку №553 Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Пунктом 7 передбачено, що позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога головного інспектора будівельного нагляду Держархбудінспекції щодо проведення перевірки за наявності підстав, встановлених законом;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком (п. 16, 17 Порядку № 553).

Права та обов`язки суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зазначені у пунктах 13, 14 Порядку № 553.

Зі змісту положень статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

Виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва, у зв`язку з чим такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Разом з тим, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16 та від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а, №826/9967/18 від 01.10.2019.

Судом встановлено, що декларацію про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Реконструкція дворівневої квартири АДРЕСА_3 , з розділенням на дві квартири та влаштуванням антресолі» зареєстровано 28.02.2017 за №КВ 39, а декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) зареєстровано 02.03.2018 за №КВ 10.

03.04.2018 зареєстровано право власності позивача ОСОБА_1 на квартири №97 та АДРЕСА_3 , що були утворені у результаті проведеної реконструкції, на підставі вищезазначеної декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

За результатом проведення позапланового заходу державного контролю складено акт від 12.11.2019 № б/н та видано оскаржуваний наказ про скасування реєстрації декларацій.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Пунктом сьомим цієї ж статті передбачено, що право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт; отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідальність за повноту та достовірність інформації, наведеної в декларації, несе замовник будівництва (особа, яка подає декларацію).

В свою чергу, орган архітектурно-будівельного контролю може скористатися наданим йому правом відмови у реєстрації декларації або повернення поданої декларації з підстав, визначених статтею 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у тому числі, у зв`язку з поданням недостовірної інформації у такій декларації.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, від 23.07.2019 у справі № 826/5607/17.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката (ч. 5 ст. 39 Закону).

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього (ч. 9 ст. 39 Закону).

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката (ч. 10 ст. 39 Закону).

Відповідно до частини першої ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 26 цього Закону завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

З моменту реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, з якою пов`язується закінчення будівництва об`єкта містобудування, декларація про початок виконання будівельних робіт вичерпала свою дію. Після реєстрації права власності за позивачем ОСОБА_1 на квартири №97 та АДРЕСА_3 , що були утворені у результаті проведеної реконструкції, декларація про готовність об`єкта до експлуатації новоствореного об`єкта містобудування, також вичерпала свою дію.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 804/1510/16, від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а, від 05.06.2019 у справі № 815/3172/18, від 23.07.2019 у справі № 826/5607/17, від 01.10.2019 у справі №826/9967/18.

Наведені обставини є самостійною підставою для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу.

Водночас, суд визначаючись щодо позовних вимог у цій же частині, виходить також з порушення відповідачем строків для проведення позапланової перевірки.

Так, відповідно до абз. 10 п. 7 Порядку № 553 строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.

У семантичному значенні слово «продовжувати» означає вести далі почате, не зупиняючись, безперервно.

Тобто, продовження строку проведення позапланової перевірки не більш ніж на два робочі дні допускається виключно у випадку потреби додаткового часу для завершення перевірки і встановлення такого додаткового строку не може перериватись після завершення раніше визначеного.

Відповідно до направлення для проведення позапланового заходу від 17.07.2018 № б/н строк дії направлення з 17.07.2018 до 30.07.2018, що в сумі становить 10 робочих днів.

Згідно з п. 16 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до абз. 2 п. 18 Порядку № 553 акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Таким чином, за відсутності до 30.07.2018 (включно) рішення про продовження строку перевірки, цей день був останнім її днем у який повинен бути підписаний акт перевірки.

Проте, 30.07.2018 акт перевірки не був підписаний, а 11.11.2019, тобто через більше ніж 15 місяців від завершення перевірки, посадовою особою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві на підставі службової записки, за резолюцією директора Департаменту видано направлення для проведення планового (позапланового) заходу від 11.11.2019 №б/н строком дії з 11.11.2019 до 12.11.19.

За таких обставин, суд доходить висновку, що перевірку закінчено іще 30.07.2018 і строк її проведення не може продовжуватись, оскільки неможливо продовжувати те явище (дію), що закінчилося.

Відтак, акт перевірки від 12.11.2019 та інші документи складені за її результатами оформлені та прийняті за межами перевірки та раніше визначених строків її проведення, а отже не в порядку визначеному чинним законодавством, що є вказує на їх протиправність.

Окрім того, при прийнятті рішення в частині вимог щодо оскаржуваного наказу, суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 14.05.2019 у справі № 826/2598/18 в якій зазначено, що у разі здійснення органом державного архітектурно-будівельного контролю позапланового заходу, перевірці підлягають лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу. Це положення покликане запобігти зловживанням державними органами архітектурно-будівельного контролю у проведенні перевірок з ширшим обсягом питань.

Так, як встановлено судом, метою проведення заходу стала необхідність перевірки виконання припису від 22.02.2017, виданого за результатами попереднього заходу контролю, в той час, як висновки зроблено щодо достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт у декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

В контексті наведеного суд звертає увагу на те, що перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю та необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів є самостійними і окремими підставами для проведення перевірки.

Відтак, орган контролю не може в ході такого контролю підміняти одну підставу проведення перевірки іншою.

Поряд із цим, проведення перевірки з підстав необхідності проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації обмежується тримісячним строком з дня подання зазначених документів.

Так, строк для перевірки достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт на об`єкті сплинув 28.05.2017, а строк для проведення позапланової перевірки достовірності даних, наведених у декларації про готовність об`єкта до експлуатації - 02.06.2018.

Відтак позапланова перевірка, що розпочата 17.07.2018, за результатом якої надано оцінку достовірності даних, наведених у декларації про початок виконання будівельних робіт на об`єкті та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, здійснювалася поза межами строків для її проведення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі №826/5607/17.

Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині визнати протиправним та скасування акту Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1 від 12.11.2019 № б/н.

Акт перевірки, складений за результатами перевірки це фактично службовий документ, яким стверджується факт проведення перевірки додержання вимог містобудівного законодавства, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства суб`єктом містобудування, по-друге, в акті лише зафіксовані обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства, який не є остаточним документом, що зобов`язує до вчинення будь-яких дій. Права та обов`язки для суб`єкта, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

Згідно положень ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, обґрунтованості аргументів учасників справи, суд доходить висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України між сторонами судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з даною позовною заявою, позивачем сплачено згідно наявної у справі квитанції судовий збір у розмірі 1681,60 грн та заявлено дві вимоги немайнового характеру. Враховуючи, що за наслідками розгляду справи судом позов задоволено частково, суд вважає, що правильним буде визначення розміру компенсації позивачу судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування акта й наказу, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 12.11.2019 №259 про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 28.02.2017 за №КВ 39 та готовність до експлуатації об`єкта від 02.03.2018 за №КВ 10.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М. Чудак