Справа № 120/8093/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 вересня 2021 р. справа № 120/8093/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

20.07.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась в суд з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про визнання протиправною та скасування постанови.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 07.06.2021 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65695410 з примусового виконання виконавчого напису №89811 від 05.04.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Качай Гроші" грошових коштів у розмірі 20991,60 грн та 29.06.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

На переконання позивача, постанови відповідача є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні №65695410 прийнято до виконання відповідачем не за місцем її проживання чи перебування, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим позивач звернулась з цим позовом до суду.

При цьому позивач наголошує, що вона не отримувала жодної із зазначених постанов приватного виконавця, а про наявність виконавчого провадження взнала від свого роботодавця, коли він повідомив їй про надходження на його адресу постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Також позивач вказує, що жодних правочинів з ТОВ "Качай гроші" вона не укладала, а тому їй не зрозуміло вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису. У зв"язку з вказаними обставинами позивач звернулась до правоохоронних органів про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Позивач наголошує, що ніколи не проживала та не мала зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана приватним виконавцем в оскаржуваних постановах як адреса боржника.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу у 10-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду.

04.08.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження (з особливостями встановленими ст.287 КАС України) з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку частини 1 статті 268 КАС України. Судове засідання було призначено на 13 серпня 2021 року. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ТОВ "Качай гроші", встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву та третій особі - для подання письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог, а також витребувано у відповідача належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №65695410.

13.08.2021, усною ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, було відкладено розгляд справи на 02.09.2021, у зв`язку із ненадходженням до суду витребуваних у відповідача доказів.

17.08.2021 року відповідачем подано заяву про розгляд справи без її участі.

Також, на виконання ухвали суду від 09.08.2021 року, відповідачем подано заяву про долучення до матеріалів справи належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження №65695410.

Відзив на позов відповідачем не подано.

Третя особа також не скористалась своїм правом на подання пояснень, хоча про відкриття провадження у справі повідомлялась в порядку визначеному ч. 1 ст.268 КАС України, що підтверджується матеріалами справи.

В судове засідання призначене на 02.09.2021 року сторони та третя особа не з`явились, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час проведення судового засідання, про що свідчать докази, які містяться в матеріалах справи.

Разом з тим, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи вищезазначене, керуючись вимогами ч. 9 ст. 205 КАС України, суд 02.09.2021 року перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

З"ясувавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним доказам, суд встановив наступні фактичні обставини.

16.04.2021 року ТОВ "Качай Гроші" звернулось до приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого напису №89811 від 05.04.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною.

07.06.2021 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65695410, а 29.06.2021 року - постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Позивач вважає, що вказані постанови, винесені приватним виконавцем, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки виконавчий документ у виконавчому провадженні №65695410 прийнято до виконання відповідачем не за місцем проживання чи перебування боржника, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із чим позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частиною першою статті 4 Закону № 1404-VIII визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема, у виконавчому документі зазначаються адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім винятків, установлених цією частиною.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною п`ятою статті 18 Закону № 1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Частиною першою статті 28 Закону № 1404-VIII встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Статтею 3 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон № 1403-VIII) визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За змістом частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 1403-VIII державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Статтею 16 Закону № 1403-VIII визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин першої, другої і шостої статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Як вбачається із матеріалів справи, 16.04.2021 року ТОВ "Качай Гроші" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Дніпро Сидорук Л.В. із заявою про примусове виконання виконавчого напису №89811 від 05.04.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області про стягнення з ОСОБА_1 коштів у сумі 20991,60 грн.

Виконавчий напис вчинено про звернення стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором 582760 від 16.01.2020 року ( а.с. 53 ).

У виконавчому написі №89811 від 05.04.2021 року, примусове виконання якого здійснюється приватним виконавцем Сидорук Л.В. в межах виконавчого провадження №65695410, вказано адресу реєстрації та адресу проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

В той час, як в договорі про надання коштів у позику № 00-582760 від 16.01.2020 року зазначено іншу адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 . (а.с. 50-53).

Відтак, суд зазначає, що факт неспівпадання адрес в договорі та у виконавчому написі мав би викликати обґрунтований сумнів у приватного виконавця щодо достовірності поданої інформації про місце проживання та реєстрації боржника, оскільки з поданих приватному виконавцю документів видно, що нотаріусом під час вчинення виконавчого напису самостійно визначено ( зазначено у виконавчому написі ) адресу проживання та місця реєстрації боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 ., без встановлення відповідних обставин, без виклику особи ( ОСОБА_1 ) та без отримання будь - якої інформації від неї. При цьому така адреса навіть не відповідає адресі, вказаній в договорі про надання коштів у позику, на якому вчинено виконавчий напис. Матеріали справи також не містять доказів на підтвердження того, що вищезазначена адреса піддавалась перевірці на предмет її достовірності.

В той же час, суд наголошує, що спірним питанням у даній справі є застосування норм статті 24 Закону № 1404-VIII в частині правомірності відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження, а також питання наявності у приватного виконавця обов`язку перевіряти перед відкриттям виконавчого провадження відомості у виконавчому документі стосовно місця проживання боржника.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20, вирішуючи питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, надав оцінку правильності тлумачення положень статті 24 Закону № 1404-VIII в контексті визначення місця проживання боржника та дійшов висновку, що визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника.

Крім того, аналізуючи положення статей 9, 18 Закону № 1404-VIII, положення статті 27 Закону №1403-VIII, а також положення Закону № 5492-VI, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що виконавець має реальну можливість перевірити місце знаходження боржника шляхом перевірки необхідної інформації у Єдиному демографічному реєстрі або шляхом запиту до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи. Такі дії відповідатимуть вимогам частини другої статті 2 КАС України, яких приватний виконавець має дотримуватись.

Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України "Про виконавче провадження" на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень. Виходячи із системного аналізу пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII в сукупності з іншими положеннями цього Закону, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №380/9335/20 констатував, що надання триденного терміну для вирішення питання щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання спрямоване саме на необхідність перевірки органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, зокрема і відповідності зареєстрованого місця проживання боржника - фізичної особи адресі боржника, вказаної у виконавчому документі, і належності такого зареєстрованого місця проживання виконавчому округу, на який поширюються повноваження приватного виконавця.

При цьому, саме лише зазначення місця проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якого охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою.

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 15 липня 2021 року у справі №380/9335/20 визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача ОСОБА_1 має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання останньої.

Будь-які інші відомості про місце проживання або перебування боржника можуть бути використані в якості додаткової інформації і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон №1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.

З огляду на те, що відповідно до паспорта громадянина України місце реєстрації позивача (боржника) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) не належить до виконавчого округу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. суд дійшов висновку, що відповідач прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців.

При цьому суд додатково наголошує, що відповідно до відомостей, які містяться в паспорті громадянина України ОСОБА_1 місце проживання позивача ніколи не було зареєстровано на території Дніпропетровської області, а навпаки в період з 2006 року (часу видачі паспорта громадянина України ) по теперішній час зареєстровано на території Вінницької області.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд при вирішенні даної справи, враховує висновок Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» , що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частинами першою та другою КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому суд зауважує, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому, відповідно до вищенаведених мотивів та підстав, постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №65695410 від 07.06.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Також, як похідна від вказаної постанови, яка визнана судом протиправною та скасована, підлягає скасуванню постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №65695410 від 29.06.2021 року.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни понесені нею судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про відкриття виконавчого провадження №65695410 від 07.06.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника №65695410 від 29.06.2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесі Вікторівни сплачений позивачкою судовий збір в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 287 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Качай Гроші" (вул. Федорова Івана, 64/16, оф.311, м.Київ, 03150 ).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна