Справа № 140/15351/20
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/15351/20 пров. № А/857/8547/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року, ухвалене суддею Костюкевич С.Ф. у м.Луцьку Волинської області о 10:11, повний текст якого складений 11 березня 2021 року, у справі №140/15351/20 за адміністративним позовом Приватного підприємства "Горагротехліс" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року позивач - Приватне підприємство "Горагротехліс" звернувся до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Волинській області, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.09.2020 №.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуване рішення податкового органу прийняте за наслідками незаконної та безпідставної фактичної перевірки.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено фактів діяльності позивача протягом періоду, що перевірявся, яка б потребувала отримання ліцензії у порядку, встановленому статтею 15 Закону № 481/95-ВР.

Зокрема суд вказав на те, що частиною 22 статті 18 Закону України №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

Також вказав на те, що з урахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та положень пп.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України, позивач не повинен отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне було завантажене у паливні баки транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з тим, що до перевірки не надано дані бухгалтерського обліку про рух ПММ, контролюючим органом встановлено, що станом на 01.04.2020 позивач здійснював зберігання ПММ у значних обсягах без отримання ліцензії, чим порушив вимоги ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Головне управління ДПС у Волинській області () подало до апеляційного суду клопотання про заміну сторони у справі її правонаступником - Головним управління ДПС у Волинській області як відокремленим підрозділом Державної податкової служби України ().

Відповідно до ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадяських формувань міститься інформація про дату та номер запису «дані про перебування юридичної особи в стані припинення» 19.10.2020, 013012030 та підстави її внесення: Внесення рішення державного органу про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, а тому відповідно до ст.52 Кодексу адміністративного судочинства України слід здійснити заміну відповідача правонаступником - відповідним територіальним органом Державної податкової служби, що утворений як відокремлений підрозділ Державної податкової служби наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» - Головним управлінням ДПС у Волинській області (), початок забезпечення здійснення повноважень та функцій якого з 01.01.2021 визначено Наказом Державної податкової служби України «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» від 24.12.2020 № 755

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами Головного управлінням ДПС у Волинській області проведено фактичну перевірку ПП «Горагротехліс» на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 11.08.2020 №1452 та направлень №001133, №001134.

Згідно з наказом ГУ ДПС у Волинській області від 11.08.2020 року №1452 підставою для проведення фактичної перевірки є пп.80.2.5 п.80.2 ст.82 ПК України.

Перевіркою встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального", про що складено акт від 28.08.2020 №11128/03-20-05/37121122.

Зі змісту акту слідує, що ПП «Горагротехліс» придбавало у значних обсягах дизельне пальне, зокрема:

- згідно видаткової накладної від 13.01.2020 №10 придбано у ТОВ «Ігніс трейд компані» (код 40554265) паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО в кількості 4600 л на суму 102580,00 грн, в т.ч. ПДВ 17096,67 грн. Згідно ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 13.01.2020 №20-6 транспортування здійснювало автопідприємство ТзОВ «Домінант Захід» автомобілем MAH TGA- 01А НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 , пункт навантаження м. Луцьку пункт розвантаження м. Горохів, вантаж одержав ОСОБА_2 (директор ПП «Горагротехліс»)

ПП «Горагротехліс» ліцензії на право оптової роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального станом на 28.08.2020 (останній день перевірки) не отримувало.

На підставі акту перевірки №11128/03-20-05/37121122 від 28.08.2020 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.09.2020 №, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 500000,00 грн (т.1 а.с.8).

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 25.09.2020 № протиправним, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Підпунктом 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Контролюючі органи, зокрема, мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (п.75.1ст.75 Податкового кодексу України).

Згідно пп.75.1.3 п.75.1ст.75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.5 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст.81 цього Кодексу.

За вимогами п.80.7 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст.86 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (на підставі якого було призначено перевірку) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Таким чином, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництва і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №К/9901/13259/181, від 20.03.2018 року справі №820/4766/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, фактична перевірка здійснена на підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 11.08.2020 №1452.

Факт вручення позивачеві копії зазначеного наказу та пред`явлення направлень на перевірку від №001133 та №001134 та службових посвідчень перед початком перевірки підтверджується особистим підписом директора ОСОБА_1.

З огляду на наведене, доводи позивача про те, що наказ був виданий з порушенням норм чинного податкового законодавства є безпідставними.

Платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, зокрема фактичної, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Враховуючи факт допущення позивачем посадових осіб контролюючого органу до перевірки, у спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є податкове повідомлення-рішення податкового органу (акт індивідуальної дії), прийняте за результатами проведеної перевірки.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.02.2019 року по справі № 820/5481/17.

Щодо правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення колегія суддів враховує наступне.

Так, за визначеннями, наведеними в абзаці 52 та 56 статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до ст.15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Плата за ліцензії справляється органом, що видає ліцензії, у розмірах, встановлених цим Законом, і зараховується до місцевих бюджетів.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

-підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

-підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

-суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Згідно з ст.17 за порушення норм цього Закону № 481/95-ВР щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Цією ж нормою Закону № 481/95-ВР визначено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

Частиною 22 ст.18 (заключні положення) визначено застереження: до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена статтею 17 цього Закону, у разі зберігання пального до 31 березня 2020 року без наявності відповідної ліцензії.

Положеннями статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьомуЗаконідокументів.

Отже, ліцензія на право зберігання пального повинна бути видана органом, визначеним Кабінетом Міністрів України, не пізніше 20 календарних днів з дня одержання визначених ст. 15 Закону № 481/95-ВР документів.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 5 серпня 2015 року (в редакції станом на 01.07.2019) видача ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, як і зберігання пального віднесено до повноважень територіальних органів ДФС.

Згідно з частиною 1статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідно допостанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" утворено Державну податкову службу шляхом реорганізації Державної фіскальної служби. Згідно з підпунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року №227 ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом. ДПС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку її територіальні органи.

Листом Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року за №17014/7/99-99-12-01-01-17 на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів"доведено територіальним органам - Головним управлінням ДФС в областях та м. Києві, що суб`єкти господарювання можуть подати документи на розгляд до органу ліцензування для отримання відповідних ліцензій на адресу Головних управлінь ДФС в областях та м. Києві за місцем роздрібної торгівлі пальним, починаючи з 12 червня 2019 року. При цьому Головні управління ДФС у областях та м.Києві мають видавати зазначені ліцензії суб`єктам господарювання, починаючи з 01 липня 2019 року.

Виходячи із положень Закону № 481/95-ВР та роз`яснень, наведених у листі Державної фіскальної служби від 30 травня 2019 року за № 17014/7/99-99-12-01-01-17, відповідач набув право видавати ліцензії на роздрібну торгівлю пальним з 1 липня 2019 року, тобто з дня, коли при здійсненні роздрібного продажу пального за відсутності ліцензії наступала відповідальність у вигляді штрафу.

Таким чином, на дату проведеної фактичної перевірки, як і на дату винесення податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Волинській області було органом ліцензування роздрібної торгівлі пальним, до повноважень якого належить контроль за дотриманням законодавства з питань ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень суб`єкта владних повноважень щодо відповідності критеріям правомірності, визначених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Зі змісту аку перевірки слідує, що в ході проведення фактичної перевірки контролюючим органом встановлено, що ПП «Горагротехліс» придбавало у значних обсягах дизельне пальне, зокрема:

- згідно видаткової накладної від 13.01.2020 №10 придбано у ТОВ «Ігніс трейд компані» (код 40554265) паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО в кількості 4600 л на суму 102580,00 грн, в т.ч. ПДВ 17096,67 грн. Згідно ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 13.01.2020 №20-6 транспортування здійснювало автопідприємство ТзОВ «Домінант Захід» автомобілем MAH TGA- 01А НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 водій ОСОБА_1 , пункт навантаження м. Луцьку пункт розвантаження м. Горохів, вантаж одержав ОСОБА_2 (директор ПП «Горагротехліс»)

ПП «Горагротехліс» ліцензії на право оптової роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального станом на 28.08.2020 (останній день перевірки) не отримувало.

На запит контролюючого органу №б/н від 12.08.2020 позивачем документів у визначений запитом термін (до 10:00 14.08.2020) не надано, про що контролюючим органом складено акт від 17.08.2020 № 199/05-05.

Згідно тверджень позивача паливно-мастильні матеріали, які придбаються позивачем для здійснення господарської діяльності у сфері лісопильного та стругального виробництва, не перепродаються і не зберігаються у спеціальних визначених законом місцях для зберігання пального, а використовуються виключно для заправки наявних у позивача транспортних засобів.

На підтвердження вказаних обставин позивачем додано копії:

- договору позички самохідного транспортного засобу, укладені між громадянином ОСОБА_3 та ПП «Горагротехліс»: № 1-03/01-19 від 03.01.2019, №1-03/01-20р від 03.01.2020 на безоплатне користування вантажним силовим тягачем марки RENAULT PREMIUM, державний номер НОМЕР_3 та загальний напівпричіп МАЗ державний номер НОМЕР_4 ;

- договори позички самохідного транспортного засобу, укладеного між громадянином ОСОБА_3 та ПП «Горагротехліс»: №2-03/01- 19м від 03.01.2019, №2-03/01-20м від 03.01.2020 на безоплатне користування вантажним силовим тягачем марки RENAULT MAGNUM АЕ 440.19, державний номер НОМЕР_5 та спеціалізований напівпричіп KRONE, модель ЗБР 27 державний номер НОМЕР_6 ; №3- 03/01- 19м від 03.01.2019, №3-03/01-20м від 03.01.2020 на безоплатне користування вантажним силовим тягачем марки RENAULT MAGNUM, державний номер НОМЕР_7 та спеціалізований напівпричіп BODEX, модель KIS державний номер НОМЕР_8 ;

- договір позички самохідного транспортного засобу, укладеного між громадянином ОСОБА_3 та ПП «Горагротехліс»: № 02-01 ЛІЗ від 02.01.2020 на безоплатне користування спеціалізованим напівпричепом марки KOGEL, державний номер НОМЕР_9 ;

- договори оренди самохідного транспортного засобу, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ПП «Горагротехліс»: № 02-09/19-К від 02.09.2019 на платне користування самоскидом марки КАМАЗ 55102, державний номер НОМЕР_10 , № 02-09/19-в від 02.09.2019 на платне користування самоскидом марки VOLVO FN 12.380, державний номер НОМЕР_11 , №02-09/19-Д від 02.09.2019 на платне користування сідловим тягачем марки DAF FT CF 85.460, державний номер НОМЕР_12 .

Позивач наголошує на тому, що у нього не має визначених ст.1 Закону № 481/95-ВР місць зберігання пального, тобто, місць (території), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

На думку позивача, транспортні засоби, які ним використовуються на договірних засадах за договорами позички, не є місцем зберігання пального в розумінні ст. 15 ст. Закону № 481/95-ВР, пп. 14.1.6. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України, а відтак вважає, що у нього не виникав обов`язок отримання ліцензії на провадження діяльності із оптової, роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального.

Слід зазначити, що судом при дослідженні правомірності оскаржуваного рішення підлягають врахуванню лише документи, що подавались платником податків безпосередньо суб`єктам владних повноважень, які приймали відповідні рішення.

Разом з тим, скаржник наголошує на тому, що позивачем на розгляд суду надано пакет документів, що є відмінним від того, що надавався контролюючому органу під час перевірки та є більш розширеним.

В зв`язку з тим, що до перевірки не надано дані бухгалтерського обліку про рух ПММ, контролюючим органом було складено товарний баланс придбання та витрат ПММ наступним чином: залишок на 01.01.2020 = 0 л; за період з 01.01.2020 по 31.03.2020 ПП «Горагротехліс» включено до складу податкового кредиту з ПДВ накладні на придбавання 19090,87 л дизельного палива, а використано на надання транспортних послуг 3504,8 л (8762 км/100 * 40л - норма витрат палива), залишок дизельного пального становить 15586,07 л; ємність баків автомобілів становить 3900 л.

Враховуючи наведене, контролюючим органом зроблено висновки, що суб`єкт господарювання станом на 01.04.2020 у порушення ст.15 Закону № 481/95-ВР здійснював зберігання ПММ у значних обсягах без отримання відповідної ліцензії ліцензії.

Позивач не заперечує та не спростовує факту відсутності у нього ліцензії, а лише вказує на відсутність такого обов`язку.

Матеріали справи не містять належних і достатніх доказів на спростування висновків контролюючого органу. Натомість, відповідачем ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єктом владних повноважень підтверджено правомірність рішення податкового органу на підставі наданого позивачем переліку документів.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком скасування судового рішення.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні дані про зберігання станом на 01.04.2020 пального без належної на те ліцензії, колегія суддів погоджується з висновками відповідача про порушення позивачем вимог статті 15 Закону №481/95-ВР та правомірність накладення передбаченої частиною другою статті 17 Закону №481/95-ВР фінансові санкції у виді штрафу в розмірі 500 000 грн за встановлене порушення, зафіксоване актом перевірки, а відтак і правомірність прийняття на його підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.09.2020 року №, яке прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у визначений чинним законодавством спосіб й скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Оскільки ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2021 Головному управлінню ДПС у Волинській області відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі №140/15351/20 та на момент ухвалення судового рішення вказаним скаржником доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі на відповідні реквізити не надано, сума судового збору в розмірі 11250 грн підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Волинській області () - правонаступника Головного управління ДПС у Волинській області ().

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі №140/15351/20 - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства "Горагротехліс" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області () до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок Державної судової адміністрації України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 11250 (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
Н. В. Бруновська
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 25.08.2021 згідно з ч.3 ст.321 Кодексу адміністративного судочинства України.