Справа № 460/3336/19
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
01 вересня 2021 року м. Рівне №460/3336/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/3336/19,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебувала на розгляді адміністративна справа № 460/3336/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії.
04.09.2020 судом у справі № 460/3336/19 ухвалено рішення, яким позов задоволено частково зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат за періоди з 1 січня по 2 серпня 2014 року та з 17 липня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, віднесеним до 3 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до частини третьої статті 51 Закону в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня по 2 серпня 2014 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.
Вказане судове рішення набрало законної сили 27.01.2021.
26.08.2021 ОСОБА_2 звернулася в порядку ст. 383 КАС України до Рівненського окружного адміністративного суду із заявою про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі № 460/3336/19, які полягають у здійсненні нарахування та виплати позивачу за період з 17.07.2018 по 26.01.2021 підвищення до пенсії, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони радіоактивного забруднення, в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, а не в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як зазначено у рішенні суду. Також, відповідач відмовляється виконувати вищевказане судове рішення, яким позов позивача задоволено повністю без зазначення кінцевої дати виплати підвищення до пенсії, припинивши здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії з 27.01.2021 дати набрання законної сили рішенням, до зміни законодавства або правового статусу позивача. У зв`язку з наведеним позивач просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з приводу проведення ним нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення в розмірі двох мінімальних пенсій за віком, із розрахунку, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а не в розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) на безумовне виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19 за період з 17.07.2018 по 26.01.2021; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити ОСОБА_2 нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19 за період з 17.07.2018 по 26.01.2021. 3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області з приводу обмеження (припинення) календарною датою 26.01.2021 періоду нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_2 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19, починаючи З 27 січня 2021 року, продовжуючи нарахування та виплату до зміни законодавства або правового статусу особи позивача.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду. У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.
Дослідивши матеріали заяви судом встановлено, що вона подана у строки, встановлені ст. 383 КАС України, і з врахуванням наведених положень права, суд вирішив розглянути таку заяву у порядку письмового провадження.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України).
Статтею 383 КАС України передбачено можливість визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
Так, згідно з частиною 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Отже, зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування, є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Відтак, суд має з`ясувати, чи були оскаржувані дії, пов`язані з виконанням судового рішення продовжуючим правопорушенням, чи є самостійним предметом спору (новим правопорушенням).
Так, перевіряючи правильність застосування заявником підстав звернення із такою заявою судом встановлено, що предметом спору у справі № 460/3336/19 було, зокрема, не нарахування та невиплата ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 та з 17.07.2018 підвищення до пенсії, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони радіоактивного забруднення.
Судовим рішенням у справі № 460/3336/19 підтверджено наявність порушеного права позивача, яке одночасно було відновлене таким рішенням.
09 липня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою щодо надання інформації про вжиття заходів по виконанню рішення суду від 04.09.2020 у адміністративній справі № 460/3336/19.
Разом з тим, як стверджує позивач, перерахунок підвищення до пенсії відповідно до ст. 39 Закону № 796 за період з 17.07.2018 по 26.01.2021 було здійснено, виходячи із розміру двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, а не в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як зазначено у рішенні суду. Крім цього, відповідач відмовляється виконувати вищевказане судове рішення, яким позов позивача задоволено повністю без зазначення кінцевої дати виплати підвищення до пенсії, припинивши здійснювати нарахування та виплату підвищення до пенсії з 27.01.2021 дати набрання законної сили рішенням, до зміни законодавства або правового статусу позивача.
В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надало письмові пояснення на подану в порядку ст. 383 КАС України заяву ОСОБА_2 .
Таким чином, із викладених відповідачем пояснень слідує, що останній фактично підтвердив твердження позивача щодо здійснення перерахунку підвищення його пенсії згідно ст. 39 Закону № 796 на виконання рішення суду за період з 17.07.2018 по 26.01.2021, виходячи із розміру двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, а не в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, як зазначено у рішенні суду від 04.09.2020 у адміністративній справі № 460/3336/19, а також припинення нарахування та виплату позивачу такого підвищення до пенсії з 27.01.2021 дати набрання рішенням суду законної сили.
З огляду на викладене, оскаржені дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області пов`язані з виконанням судового рішення від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19, а тому їх слід розглядати в порядку, визначеному ст. 383 КАС України, з огляду на наступне.
Суд зауважує, що порушене право особи-позивача ОСОБА_2 було відновлено рішенням суду від 04.09.2020 у адміністративній справі № 460/3336/19 шляхом, зокрема, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести нарахування та виплату ОСОБА_2 підвищення до пенсії відповідно до статті 39 Закону як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат за періоди з 1 січня по 2 серпня 2014 року та з 17 липня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Із викладеного слідує, що вказаним судовим рішенням чітко визначений розмір підвищення до пенсії ОСОБА_2 , відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ за період, зокрема з 17.07.2018 року, а саме: дві мінімальні заробітні плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Окрім цього, згідно вказаного рішення суду дата початку виплат згідно ст. 39 Закону № 796 зазначена з 17.07.2018 і не містить кінцевої дати проведення нарахування та виплати такого підвищення.
Як наведено вище по тексту, зазначене рішення суду набрало законної сили 27.01.2021.
А тому дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у здійсненні перерахунку підвищення пенсії позивача за період з 17.07.2018 по 26.01.2021, виходячи із розміру двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року та припинення нарахування і виплати підвищення до пенсії з 27.01.2021 є протиправними, оскільки відповідач фактично свідомо, самостійно змінив резолютивну частину судового рішення, яке набрало законної сили. Тобто у таких діях відповідача містяться ознаки привласнення функцій, які не властиві цьому суб`єкту владних повноважень.
Положенням ч. 1, 2 ст. 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Пунктом 5 частини 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України, розглядаючи справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).
Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. При цьому, добровільне виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є законодавчо встановленим обов`язком такого боржника.
Водночас, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.
Згідно із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі № 21-293а13 від 05.11.2013, а також відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 № 8, коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення.
Суд зауважує, що внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення від 04.09.2020 року у справі № 460/3336/19 не має. Доказів того, що змінився правовий статус ОСОБА_2 з 27.01.2021 відповідачем суду не надано і судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, які полягають у здійсненні перерахунку підвищення пенсії ОСОБА_2 у період з 17.07.2018 по 26.01.2021 відповідно до ст. 39 Закону № 796, виходячи із розміру двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб встановленого на 1 січня календарного року, а також припинення такого підвищення до пенсії з 27.01.2021, оскільки у такий спосіб суб`єкт владних повноважень сприяє тривалому порушенню права власності позивача, яке гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Європейської Конвенції та відновлене у судовому порядку.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».
За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч. 6 ст. 383 КАС України).
Частиною 1 статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Відтак, на виконання вимог ч. 4 ст. 249 КАС України, суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області порушено положення статті 129-1 Конституції України, статей 14 та 370 КАС України, які полягають у невиконанні рішення суду від 04.09.2020 у справі № 460/3336/19, що набрало законної сили, та яке виразилось у самостійній зміні абзацу другого його резолютивної частини.
Згідно із ч. 5 ст. 249 КАС України, з метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області строк для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону у термін один місяць з дня отримання цієї ухвали.
Щодо вимог зобов`язального характеру, зазначених ОСОБА_2 у заяві в порядку ст. 383 КАС України, то суд звертає увагу останнього, що такі вимоги можуть бути заявлені у позовній заяві, а не в порядку ст. 383 КАС України. При цьому, суд повторює, що відповідно до положенням ч. 6 ст. 383 КАС України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. В той же час, частиною 1 статті 249 КАС України встановлено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
За наведених обставин, вимоги зобов`язального характеру, зазначені ОСОБА_2 у заяві в порядку ст. 383 КАС України задоволенню не належать.
Керуючись ст. 241, 243, 248, 249, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В :
Постановити окрему ухвалу про виявлені порушення закону, яку направити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню закону шляхом здійснення нарахування та виплати ОСОБА_2 за період з 17 липня 2018 року по 26 січня 2021 року підвищення до пенсії, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони радіоактивного забруднення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, та продовження нарахування та виплати такого підвищення до пенсії з 27 січня 2021 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду від 04 вересня 2020 року у справі № 460/3336/21.
Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області місячний строк з дня отримання цієї окремої ухвали для надання відповіді Рівненському окружному адміністративному суду про вжиті заходи щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Копію ухвали надіслати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області для виконання, а Пенсійному Фонду України - для відома.
В задоволенні решти заяви відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Т.О. Комшелюк