Справа № 850/5/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. справа №850/5/19

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко А.В., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб,-

УСТАНОВИВ:

26 лютого 2019 року до Першого апеляційного адміністративного суду звернулась Маріупольська міська рада Донецької області ( далі за текстом позивач, Маріупольська міська рада Донецької області )до ОСОБА_1 ( далі за текстом відповідач, ОСОБА_1 ) про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що робочим проектом «Капітальний ремонт по пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневеького в Центральному районі міста» (далі - Робочий проект), розробленого на підставі розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 19.04.2018 № 504/5-18, передбачений капітальний ремонт пр. Миру від вул. Грецької до вул. Леваневеького в Центральному районі міста.

Також передбачені об`єкти, які у зв`язку з реконструкціє повинні бути знесенні, в перелік об`єктів входить торгівельний павільйон, який розташований за адресою: м. Маріуполь

З метою поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту. Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 ».

П.п. 6.6. п. 6 рішення Маріупольської міської ради від 25.04.2018 року № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 », передбачено викупити об`єкти нерухомого майна для суспільних потреб за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності у порядку, встановленому чинним законодавством України, а саме об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлова будівля) по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 7 рішенням Маріупольської міської ради 25.04.2018 року № 7/30- 2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 » доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

29.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі Оцінювач), здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 16 від 13.10.2016 року, було складено звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: торгівельний павільйон (Літ. А-1), загальна площа 9,9 кв.м.

Причиною звернення до суду є відмова гр. ОСОБА_1 у надані згоди на викуп належного йому об`єкта нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене позивач просить суд: примусово відчужити у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 об`єкт нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. А-1. нагальною площею 9,9 м2, який належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1920 від 28.09.2018 року за викупною ціною 191 087 гривень. Зобов`язати гр. ОСОБА_1 звільнити належний йому об`єкт нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , нагальною площею 9,9 м2 протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву у якій проти позову заперечував і, крім іншого, зазначив наступне.

В Центральному районі м. Маріуполя за адресою; пр. Миру, буд. 85, на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2018 року, зареєстрованому в реєстрі за №1920 відповідачу на праві власності належить об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 9,9 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ці обставини визнавав і позивач.

Згідно п.п. 6.6, 6.7 п. 6 рішення позивача підлягають викупу належна позивачу нежитлова будівля, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач 5.11.2018р. (що підтверджується доданою Позивачем до матеріалів справи копії листа до Позивача з повідомленням, що він є власником нежитлової будівлі та згоден здійснити обмін свого об`єкту нерухомого майна на альтернативний варіант і у іншому місці, готовий приймати участь на засіданні відповідної комісії з ціллю я можливості обміну та надання альтернативного місця розміщення. Позивач же, надав відповідь від 10.12.2018р. за №26.6.2-35591-26.6.1, що пропозицію буде розглянуто. Після цього ніяких інших листів Відповідач з цього приводу не отримував, та повідомлення, яке передбачено ст. 10 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» відповідач не отримував.

На думку відповідача, рішення позивача від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації, для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 в Центральному районі міста» в частині викупу земельних ділянок інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, є незаконним.

Відповідач наголошує, що позивач переговори з відповідачем щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу земельної ділянки та нежитлової будівлі не проводив та безпідставно послався в позовній заяві на те, що відповідач відмовився від згоди на викуп належної йому нежитлової нерухомості.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити Маріупольській міській раді в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року (після надходження до суду інформації з Департаменту адміністративних послуг Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Маріупольської міської ради по місце реєстрації позивача) відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання до розгляду на 08 квітня 2019 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/3757/18-а.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року призначено розгляд питання про можливість поновлення провадження у справі № 850/5/19 на 18 листопада 2019 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 року призначено розгляд питання про можливість поновлення провадження у справі № 850/5/19 на 18 листопада 2019 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року поновлено провадження у справі та оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні на 23 грудня 2019 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року зупинено провадження у справі № 850/5/19 (в рамках підготовчого судового засідання) для надання сторонам часу для примирення протягом двох місяців з дня прийняття цієї ухвали. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2020 року призначено розгляд питання про можливість поновлення провадження у справі № 850/5/19 на 14:00 год. 10 березня 2020 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2020 року поновлено провадження у справі та призначено її до розгляд на 10 березня 2020 року. Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року призначено до розгляду питання про можливість поновлення провадження у справі на 30 вересня 2020 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року прийнято справу до провадження судді Блохіна А.А. Та призначено до розгляду питання про можливість поновлення провадження у справі на 13 жовтня 2020 року.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року відкладено розгляду справи на 26 жовтня 2020 року.

26 жовтня 2020 року від Маріупольської міської ради до канцелярії суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до 26 грудня 2020 року для надання часу для примирення сторін. Ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року зупинено провадження у справі № 850/5/19 (в рамках підготовчого судового засідання) для надання сторонам часу для примирення до 22 грудня 2020 року. 28 січня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та надання додаткового строку два місяці для узгодження умов мирової угоди.

Ухвалою суду від 21 січня 2021 року зупинено провадження у справі № 850/5/19 (в рамках підготовчого судового засідання) для надання сторонам часу для примирення. Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідач у судове засіданні не з`явився. У наданому відозві просив суд розглянути дану справу без його участі.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2018 року, зареєстрованому в реєстрі за №1920 на праві власності належить об`єкт нежитлової нерухомості загальною площею 9,9 кв.м, за адресом: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вищезазначена обставина визнається сторонами.

Відповідно до п. 7 рішенням Маріупольської міської ради 25.04.2018 року № 7/30- 2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 в Центральному районі міста» доручено департаменту по роботі з активами міської ради від імені та в інтересах Маріупольської міської ради у 5 денний термін із дня прийняття цього рішення письмово повідомити власників об`єктів нерухомого майна про викуп вказаних об`єктів для суспільних потреб.

Забезпечити здійснення заходів щодо визначення викупної ціни об`єктів нерухомого майна.

29.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 (далі Оцінювач), здійснює свою діяльність на підставі Сертифікату Фонду Державного майна України № 16 від 13.10.2016 року, було складено звіт про оцінку нерухомого майна, а саме: торгівельний павільйон (Літ. А-1), загальна площа 9,9 кв.м. Базуючи на даних, наведених у звіті. Оцінювач прийшов до висновку, що ринкова вартість об`єкта оцінки складає 191807 гривень.

5.11.2018р. відповідач звернувся до позивача з повідомленням, що він є власником нежитлової будівлі та згоден здійснити обмін свого об`єкту нерухомого майна на альтернативний варіант і у іншому місці, готовий приймати участь на засіданні відповідної комісії з ціллю я можливості обміну та надання альтернативного місця розміщення. Позивач же, надав відповідь від 10.12.2018р. за №26.6.2-35591-26.6.1, що пропозицію буде розглянуто. Після цього ніяких інших листів

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правові, організаційні та фінансові засади регулювання суспільних відносин, що виникають у процесі відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності врегульовані Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17.11.2009 N 1559-VI (далі Закон N 1559-VI).

За визначенням, наданим у ст. 1 Закону N 1559-VI суспільна необхідність - обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключна необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому законом порядку.

Загальні критерії, за якими можна визначити суспільну необхідність у відчуженні земельної ділянки є такими: блага від примусового відчуження повинні перевищувати витрати на нього, цінність нового використання земельної ділянки має бути вищою за існуючу; ціль примусового відчуження має бути важливою; цілі примусового відчуження можна задовольнити виключно за рахунок окремо визначеної земельної ділянки.

У ч. 1 ст. 3 цього Закону визначено, що об`єктом відчуження є земельна ділянка (її частина), житловий будинок, інші будівлі, споруди, багаторічні насадження, що на ній розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який прийняв рішення про викуп земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, зобов`язаний письмово повідомити про це їх власника (власників) протягом п`яти днів з дня прийняття такого рішення, але не пізніше як за три місяці до їх викупу. Цей строк поширюється також на тих осіб, які стануть власниками таких об`єктів протягом трьох місяців з дня надходження зазначеного повідомлення.

Судом встановлено, що позивачем вищезазначені приписи Закону не виконані.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 у справі № 876/7/17 виклав правову позицію наступного змісту «Законодавством регламентовано чітку та послідовну процедуру відчуження об`єктів нерухомого майна з мотивів суспільної необхідності, яка передбачає прийняття відповідного рішення компетентним органом влади, складання звіту про проведення експертної грошової оцінки та державної експертизи землевпорядної документації і звернення органу влади до адміністративного суду з відповідним позовом.

Враховуючи, що міська рада за результатом прийняття рішення про викуп належного відповідачу на праві приватної власності майна, письмово не повідомила останнього про це, вказане свідчить про недотримання позивачем вимог частини другої статті 10 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Та обставина, що на виконання вимог ухвали міської ради про викуп для суспільних потреб належного відповідачу на праві власності майна останнього повідомлено комунальним підприємством, не може вказувати на дотримання міською радою вимог, визначених у частині другій статті 10 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності», оскільки вказаною нормою передбачено, що про рішення щодо викупу об`єкту нерухомого майна саме орган місцевого самоврядування повинен повідомити його власника.

У частині першій статті 15 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» міститься виключний (вичерпний) перелік об`єктів, щодо яких за відсутності згоди власника може бути застосовано відчуження з мотивів суспільної необхідності, який не містить таку підставу для примусового відчуження об`єкту, як будівництво стадіону.

З урахуванням вищенаведених обставин та положень закону колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з підстав недотримання міською радою процедури примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та не належності будівництва стадіону до переліку об`єктів, щодо яких за відсутності згоди власника може бути застосовано відчуження з мотивів суспільної необхідності.»

Відповідно до статті 11 Закону N 1559-VI 1. Власник (власники) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, протягом одного місяця з дня отримання інформації (письмового повідомлення) згідно із статтею 10 цього Закону письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування про надання згоди на проведення переговорів щодо умов викупу або відмову від такого викупу.

2. У разі якщо на час прийняття рішення про викуп земельна ділянка, інші об`єкти нерухомого майна, що на ній розміщені, передані в оренду та/або заставу чи власник земельної ділянки, що підлягає викупу, не є власником інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, до участі в переговорах залучаються власники цих об`єктів, орендарі та/або заставодержателі.

3. У разі надання власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, згоди на проведення переговорів щодо умов їх викупу представники органу, який прийняв рішення про їх викуп, після отримання власником (власниками) цих об`єктів інформації (письмового повідомлення) проводять переговори з власником (власниками) земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу.

Приписами ч. 1 ст. 15 Закону N 1559-VI, серед іншого, передбачено, що у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об`єктів для суспільних потреб зазначені об`єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення … лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів, необхідних для їх експлуатації.

Порядок примусового відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності, визначений у ст. 16 Закону N 1559-VI, відповідно до якої орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об`єктів.

Як зазначено вище, Закон N 1559-VI визначає суспільну необхідність як обумовлену загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади виключну необхідність, для забезпечення якої допускається примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, у встановленому Законом порядку.

З огляду на викладене, примусове відчуження земельної ділянки інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені відбувається лише для загальнодержавних потреб чи потреб територіальної громади, що у свою чергу дає можливість власнику земельної ділянки бути захищеним від неправомірного посягання.

Наявність суспільної необхідності для примусового викупу об`єкту нерухомого майна відповідача позивач обґрунтовує необхідністю метою поліпшення умов безпеки руху, реалізації та забезпечення своєчасного та ефективного виконання Програми соціально-економічного розвитку, з урахуванням Робочого проекту. Маріупольською міською радою було прийнято рішення від 25.04.2018 № 7/30-2782 «Про використання земельної ділянки для капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 ».

Відповідач як власник спірної нерухомого майна не заперечував проти відчуження нерухомого майна. 05.11.2018 відповідач звернувся до Маріупольського міського голови з листом, в якому зазначив, що він є власником нежитлової будівлі та згоден здійснити обмін свого об`єкту нерухомого майна на альтернативний варіант і у іншому місці, готовий приймати участь на засіданні відповідної комісії з ціллю я можливості обміну та надання альтернативного місця розміщення. Позивач же, надав відповідь від 10.12.2018р. за №26.6.2-35591-26.6.1, що пропозицію буде розглянуто. Після цього ніяких інших листів. Проте позивач переговори з відповідачем щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу земельної ділянки та нежитлової будівлі не проводив.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно шляхом його витребування на користь держави (територіальної громади).

Перший протокол Конвенції ратифікований Законом України від 17.07.97 N 475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, "Про міжнародні договори України" застосовується національними судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується українськими судами як джерело права.

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції, а саме: втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям.

У цій справі ОСОБА_1 скористався наданим йому законом правом та звернувся до Маріупольської міської ради з пропозицією про відчуження нерухомого. Проте позивач, в порушення приписів ч.3 статті 11 N 1559-VI 1 позивач переговори щодо викупної ціни, строків та інших умов викупу земельної ділянки та нежитлової будівлі з відповідачем не проводив.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку що позивачем не доведено наявність суспільної необхідності відчуження нерухомого майна, а також те, що непорушне право приватної власності відповідача в цьому випадку має зазнавати обмеження. Задоволення заявленого позову за фактичних обставин справи призведе до втручання в мирне володіння майном відповідача не відповідно до "умов, передбачених законом", тобто, спричинить свавільне позбавлення його права на майно.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія ухвали слідчого судді від 13.03.2019 року, яка на теперішній час не є скасованою, про накладення арешту на нежитлову будівлю розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , літ. А-1. нагальною площею 9,9 м2, який належить гр. ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що норми КАС України не надають суду право вирішувати питання про примусове відчуження у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб, на майно, на яке накладено арешт в межах кримінального провадження.

З огляду на вищезазначене, положення абз. 2 ч. 5 ст. 3 Закону N 1559-VI, позовні вимоги Маріупольської міської ради про примусове відчуження у комунальну власність Маріупольської міської ради, з мотивів суспільної необхідності - для проведення капітального ремонту автомобільної дороги та об`єктів, необхідних для її експлуатації для суспільних потреб по АДРЕСА_1 від АДРЕСА_2 до АДРЕСА_3 об`єкт нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , літ. А-1. нагальною площею 9,9 м2, який належить гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 1920 від 28.09.2018 року за викупною ціною 191 087 гривень, який належить гр. ОСОБА_1 є втручанням держави у право на мирне володіння майном без дотримання засад пропорційності, як того вимагає ст. 1 Першого протоколу Конвенції та прецедентна практика ЄСПЛ і є недопустимим.

Інші позовні вимоги про зобов`язання гр. ОСОБА_1 звільнити належний йому об`єкт нежитлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , нагальною площею 9,9 м2 протягом 5 днів з дня набрання постановою суду законної сили є похідними та також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 229, 241-246, 250, 255, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Маріупольської міської ради Донецької області до ОСОБА_1 про примусове відчуження об`єкту нерухомого майна для суспільних потреб відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядок, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Верховного Суду за правилами, встановленими ст. ст. 292-293, 295 - 297 КАС України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко