Справа № 640/16151/19
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Київ № 640/16151/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення 5-А) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу, рішення про застосування штрафних санкцій,

встановив:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ФОП ОСОБА_1 (далі також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі також - відповідач, контролюючий орган), у якому просить суд скасувати вимогу про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф-, рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Відповідач у поданому відзиві на позов проти позову заперечував, та зазначив про правомірність прийнятих рішень, також заявлено клопотання про зупинення провадження у справі №640/16151/19 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/18587/19 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Київські області, ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.06.2019 №, №, №, №, на підставі яких винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08.12.2020 зупинено провадження у адміністративній справі №640/19151/19 до набрання законної сили судовим рішення в адміністративній справі №640/18587/19.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2021 за клопотанням позивача поновлено провадження у справі №640/16151/19, вирішено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що з 08.04.2019 р. по 19.04.2019 р. на підставі п.77.1 ст.77 ПК України, відповідно до направлень від 08.04.2019р. №893 та №894, проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

За результатами перевірки складено акт від 08.05.2019 №356/10-36-13-03/ , висновки якого містять обґрунтування, що витрати, понесені ФОП є завищеними на суму 2 433 152,63 грн. (2017 рік) та 2 920 309,47 грн. (2018 рік), оскільки до складу валових витрат віднесено витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, а саме: придбання автонавантажувача та маніпулятора, причепів, запчастин до вантажних автомобілів та тракторів, послуги шиномонтажу, ремонту та техобслуговування.

На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №, яким визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 1 272 024,33 грн., податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №, яким визначено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на суму 112 220,00 грн., податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №, яким визначено податкове зобов`язання з військового збору на суму 106 002,03 грн., податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 №, яким визначено штрафні санкції за порушення норм регулювання обігу готівки - 1.00 грн., вимогу про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн.

Також зазначено порушення позивачем пункту 177.1, 177.2 статті 177 Податкового кодексу України в частині заниження суми чистого доходу, пункту 2 частини першої статті 7, статтю 8, частини другої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в частині заниження чистого доходу, з якого відраховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України в частині заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині проведення господарських розрахункових операцій без застосування РРО.

Рішенням ДФС України від 09.08.2019 №38365/6/99-99-11-05-02-25 за результатами розгляду скарги позивача на вимогу про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн., рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн., зазначені рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Так, основний вид діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (код за КВЕД 49.41).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.177.1. статті 177 Податкового кодексу України Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п.п.177.4.1. п.177.4. ст.177 ПК України До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Таким чином, підставою для віднесення до складу витрат сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Згідно п.п.16.1.2 п.16.1 т.16 Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з підпунктом 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Підпунктом 177.4.6 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягають амортизації такі основні засоби подвійного призначення, земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.

Із аналізу норм слідує, що основними засобами подвійного призначення вважаються і легковий, і вантажний автомобілі.

Необхідно зазначити, що автонавантажувачі, маніпулятори, причепи та сідельні тягачі, які використовуються позивачем у господарській діяльності, згідно Закону України «Про Митний тариф України», відносяться до товарної позиції, згідно УКТ ЗЕД 8701 20, а напівпричепи - до 8716 та не належать до товарної позиції 8703 та 8709, тому не є вантажними автомобілями згідно чинного законодавства України, які визначені як основні засоби подвійного призначення пп.177.4.6 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Крім того, як встановлено судом, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року у справі №640/18587/19 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, позов задоволено, а саме: визнано протиправними та скасувано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 04 червня 2019 року №, №, № та №, що були винесені контролюючим органом на підставі акту перевірки від 08.05.2019 №356/10-36-13-03/ . Зазначене рішення набрало законної сили.

В подальшому, на підставі спірних податкових-рішень контролюючим органом були винесені вимога про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн., що є предметом розгляду даної справи.

Судовим рішенням від 26 жовтня 2020 року у справі №640/18587/19 встановлено, що відповідачем не доведено правомірність викладених в акті перевірки від 08.05.2019 №356/10-36-13-03/ висновків, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення від 04 червня 2019 року №, №, №, №, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки спірна вимога у даній справі про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн. винесена на підставі податкових повідомлень-рішень, що визнані судом протиправними та скасовані у справі №640/18587/19, відтак є всі підстави для задоволення позову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

В ході розгляду справи відповідач не довів належними та допустимими, достатніми та достовірними в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказами. Таким чином, позовні вимоги позивача до ГУ ДПС у м. Києві про скасування вимоги про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу від 04.06.2019 №Ф- на суму 181 529,35 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій від 04.06.2019 № на суму 26 300,60 грн., прийняті Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення 5-А, ).

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2078,31 (дві тисячі сімдесят вісім гривень 31 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення 5-А, ).

Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ГУ ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення 5-А, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій