Справа № 220/1427/21
Суддя: Дурач О. А.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 220/1427/21
Номер провадження № 2-а/220/39/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дурач О.А.

за участю секретаря судового засідання Сербіної І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Худякова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області (адреса: пр. Нахімова, б. 86, м. Маріуполь, Донецька область, 87517, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 р. справа надійшла до суду. 19.08.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. Постановою інспектора СРПП Великоновосілківського ВП №1 Волноваського відділу Головного управління національної поліції в Донецькій області серія БАБ №339411 від 28 червня 2021 року ОСОБА_2 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , нібито «28.06.2021 року о 05 год. 50 хв. в с. Времівка по вул. Героя керуючи своїм автомобілем марки ВАЗ 21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «В» ПДР України». Дії поліцейського вважає незаконними, а постанову протиправною:

- оскільки винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, так як в ній не зазначено порядок її оскарження та в постанові не зазначено як додаток до постанови фото, відео фіксації в якості доказів, які б проводились за допомогою технічних засобів, немає пояснення свідків чи інших доказів;

- про існування та складання відносно нього постанови серії БАБ № 339411 від 28.06.2021 року поліцейським ОСОБА_2., він дізнався від свого захисника адвоката Худякова А.В.;

- в постанові не має його підпису, відсутнє підтвердження, що постанову надіслано рекомендованим листом на його адресу. Взагалі постанову отримав 18 серпня 2021 року та до даного часу не знав про її існування.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 339411 від 28.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Позиція відповідача

Представником відповідача відзив не надано.

Процедура судового розгляду

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали зазначені вимоги, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Позивач зазначив, що був пристебнутий ременем безпеки, зняв його, коли виходив з автомобілю, пояснив, що претензії щодо того, що він не був пристебнутий ременем безпеки, до нього не пред`являлись.

У судове засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення не з`явився (а.с. 12). На адресу суду 25.08.2021 р. від представника Головного управління Р.С. Варчин, надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки мало було часу для півдготовки відзиву. Суд вважає, що будь-які підстави для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки на адресу електронної пошти разом із ухвалою суду була направлена копія позовної заяви та доданих до неї документів та отримана 19.08.2021 р. відповідачем, що підтверджується відповідними довідками про доставку електроного листа. Таким чином, суд встановив, що доказів поважності причин неявки відповідач не надав, у нього було достатньо часу для з`ясування позиції по справі. З врахуванням наведеного, суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наданих матеріалів справи.

Клопотання відповідача про виклик свідка ОСОБА_3 задоволено, у виклику свідка ОСОБА_2. , який складав спірну постанову, відмовлено. 26.08.2021 р. на адресу суду надійшов диск з відеозаписом, наданий представником відповідача ГУ НП в Донецькій області (а.с. 17).

Свідок ОСОБА_3 показав, що патрулював в цей день разом із ОСОБА_2. , побачили автомобіль позивача та те, що він не був пристебнутий ременем безпеки. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності складалася без позивача.

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши диск з відеозаписом, з`ясувавши всі обставини справи, судом фактично встановлено наступне.

28.06.2021 р. поліцейським СРПП ВП № 1 Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 339411, згідно із якою водій ОСОБА_1 28.06.2021 р. о 05-50год. по вул. Героя, б. 13, с. Времівка, керуючи автомобілем ВАЗ-21213, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не пристебнувся ременем безпеки, чим порушив п. 2.3. «в» ПДР України. Правова кваліфікація адміністративного правопорушення - ч. 5 ст. 121 КУпАП. Накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. У графі «до постанови додаються» міститься позначка "не додається". Також постанова містить позначку «відмовився від підпису та отримання копії постанови» та відсутня дата та № вих.. листа направлення постанови на адресу ОСОБА_1 . Постанова складена СРПП ВП № 1 Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2. З постановою позивач ознайомився 18.08.2021 р. (а.с. 8), вказане не спростовано відповідачем.

Інших доказів сторонами не надано.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема за порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Таке право підтверджено численними рішеннями Верховного Суду, зокрема, постановою від 04.04.2018 в справі № 523/6540/16 (номер в Єдиному реєстрі судових рішень - 73249859).

Отже, винесення поліцейським постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП не суперечить вимогам діючого законодавства та його посадових обов`язків.

Суд зауважує, що дійсно відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Частина 5 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

У відповідності до п. 2.3 «В» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; (пункт змінено 11.11.2020).

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом, тоді як в оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис та чітко зазначено, що до постанови жодних доказів не додається.

На вказаному відеозаписі видно, що працівники поліції переслідують автомобіль позивача, знаходячись позаду автомобілю, після зупинки позивача, через кілька хвилин, зафіксувавши на камері номер транспортного засобу, підійшли до позивача, який знаходився на водійському сидінні. Тобто достатніх доказів того, що позивач керував транспортним засобом і при цьому не був пристебнутим ременем безпеки, суду не надано, позиція позивача не спростована.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_3 , суд зазначає, що він також зазначив, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, а тому його і зупинили, суд зазначає, що з цих показань не вбачається, що особисто свідок бачив, що позивач рухався на належному йому автомобілі та не був пристебнутий ременем безпеки. Отже, вищезазначений висновок суду показаннями свідка не спростовано.

Щодо процесуального аспекту надання доказів, суд зазначає, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності взагалі не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справах № 524/5536/17 та № 524/7184/16-а, від 24 січня 2019 року у справах № 428/2769/17 та №592/5576/17.

Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху відповідачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечує факт порушення ним п. 2.3 «В» Правил дорожнього руху.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст.72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Висновки суду

Суд приходить до висновку про неправомірність дій відповідача під час складання постанови серії БАБ № 339411 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАП України, оскільки суду не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що позивачем порушено п. 2.3. «В» ПДР України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторони позивача), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, в зв`язку з задоволенням позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн. підлягають до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 72, 74, 77, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області (адреса: пр. Нахімова, б. 86, м. Маріуполь, Донецька область, 87517, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 339411 від 28.06.2021 р., прийняту поліцейським СРПП ВП № 1 Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 5 КпАП України.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 121 ч. 5 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області (адреса: м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_2 ) понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.А. Дурач