Справа № 804/7066/15
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 804/7066/15

адміністративне провадження № К/9901/29985/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року про відмову внесення виправлень у справі № 811/7066/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УХВАЛИВ:

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці - задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі №804/7066/15 - змінено, викладено мотивувальну частину рішення суду в частині визначення розміру середнього заробітку ОСОБА_1 в редакції цієї постанови. Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі № 804/7066/15 - викладено в наступній редакції: " Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 18.06.2015 по 23.09.2020 в сумі 387307,48 грн." В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2020 року у справі №804/7066/15 - залишено без змін.

На адресу суду надійшла заява позивача про внесення виправлень в постанову суду апеляційної інстанції від 13 квітня 2021 року.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень в постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №804/7066/15.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

За змістом статті 253 КАС України, виправлено може бути саме описки граматичні та технічні, очевидні арифметичні помилки.

Зміна судового рішення за результатами вирішення справи по суті позовних вимог шляхом внесення в нього виправлень не допускається.

Так, судом апеляційної інстанції зі змісту заяви позивача про внесення виправлень в постанову суду апеляційної інстанції від 13 квітня 2021 року встановлено, що останній фактично висловлює незгоду із судовим рішенням та розрахунками, з яких виходив суд визначаючи суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню. Подаючи заяву про внесення виправлень в постанову позивач переслідує мету зміни судового рішення по суті вирішених судом позовних вимог.

Зокрема, заява обґрунтована тим, що, на думку позивача, судом апеляційної інстанції було неправильно обраховано суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач зазначає, що при визначенні середньоденного грошового забезпечення суд повинен був виходити не з робочих, а з календарних днів вимушеного прогулу, позивач наводить розрахунок, згідно якого розмір його середнього заробітку повинен становити 565680,50 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень в постанову суду апеляційної інстанції від 13 квітня 2021 року суд апеляційної інстанції виходив з того, що в разі незгоди з судовим рішенням особа має право на його касаційне оскарження. В свою чергу, внесення виправлень в судове рішення не може мати на меті переоцінку доказів та обставин справи, перерахунку оскаржуваних сум, тому і подання заяви про внесення виправлень судового рішення з підстав незгоди з судовим рішенням чинним законодавством не передбачена.

У касаційній скарзі скаржником наведені аналогічні доводи, що й в заяві про внесення виправлень у судове рішення, зокрема позивач вказує про допущення судом арифметичної помилки при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме судом невірно застосовано Порядок № 100.

Отже, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, скаржник фактично висловлює незгоду із судовим рішенням та розрахунками, з яких виходив суд визначаючи суму середнього заробітку, яка підлягає стягненню.

Таким чином колегія суддів констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень в постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року у справі №804/7066/15, вірно застосував положення статті 253 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судом апеляційної інстанції обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів які б спростовували зазначене.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2021 року про відмову внесення виправлень у справі № 811/7066/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на Придніпровській залізниці, Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько М.В. Білак В.М.Соколов