Справа № 200/9978/20-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року справа №200/9978/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г., за участю секретаря судового засідання Сухова М.Є., представника відповідача Помалюк І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 200/9978/20-а (головуючий суддя в І інстанції Голуб В.А.), повний текст складено 19 лютого 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 липня 2019 року № та № ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11 липня 2019 року № та № . (а.с. 1-4 т. 1).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року позовні вимоги задоволені. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 11 липня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 16 711, 96 грн., № від 11 липня 2019 року про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 108 196, 89 грн. за несвоєчасне внесення орендної плати за землю, які винесені відносно Товариства з обмеженою відповідністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (а.с. 247-249 т.1).

Не погодившись із судовим рішенням, Головне управління ДПС у Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило суд скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по земельному податку, відтак спірні податкові повідомлення-рішення є правомірними.

Зазначає, що у випадку коли платник податків не виконує встановлено п. 131.2 ст. 131 ПК України черговості платежів або не визначає їх у платіжному документі (чи визначає з порушеннями порядку) контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл (а.с. 23-28 т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просила суд її задовольнити та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року замінено відповідача у справі № 200/9978/20-а - Головне управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області ().

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" (), зареєстрований в якості юридичної особи за адресою: Україна, 87500, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Леніна, будинок 68-А та перебуває на обліку у Центральній ДПІ, Маріупольському управлінні Головного управління ДПС у Донецькій області. Про вказане свідчать відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10-13 т.1).

22 лютого 2016 року позивачем подано декларацію з орендної плати за землю за 2016 рік. Декларація прийнята контролюючим органом, про що надіслано квитанцію № 2 від 22 лютого 2016 року та присвоєно звітній декларації реєстраційний № . Даною декларацією позивач самостійно визначив податкові зобов`язання з орендної плати за землю за 2016 рік в сумі 1 546 449, 20 грн., щомісячний платіж склав суму 128 870, 77 грн.. та за грудень 2016 року 128 870, 73 грн (а.с.21-25 т.1).

14 квітня 2017 року позивач подав уточнюючий розрахунок до звітної декларації з орендної плати за землю за 2016 рік та зменшив суму самостійно визначених податкових зобов`язань з орендної плати за землю за період січень-червень 2016 року. Уточнюючий розрахунок прийнятий контролюючим органом, про що надіслано квитанцію № 2 від 14 квітня 2017 року. Залишок податкових зобов`язань з орендної плати за землю за 2016 рік склав суму 872 025,51 грн., помісячна плата 98 800, 93 грн за червень 2016 року, 128 870,77 грн. за період липень - листопад 2016 року та грудень 2016 року-128 870,73 грн (а.с.26-30 т.1).

Податковим органом проведено камеральну перевірку Товариства з обмеженою відповідністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" щодо своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб за 2018 рік, за результатами якої був складений акт № 717/05-99-46-05/05-584/24155428 від 18.06.2019 року (а.с.19-20 т.1).

В ході перевірки встановлено, що позивачем порушено граничні терміни сплати грошових зобов`язань, які були визначені згідно з податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік (звітна) N від 16 лютого 2018 року.

Дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання з орендної плати на загальну суму 624 544, 28 грн.

У зв`язку із виявленими порушенням, 11 липня 2019 року контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення № про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 16 711, 96 грн., а також № про сплату грошового зобов`язання у вигляді штрафу в сумі 108 196, 89 грн. за несвоєчасне внесення орендної плати за землю (а.с.14-18 т.1).

Спірним питання даної справи є правомірність прийняття відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року позивач був звільнений від її сплати на підставі статті 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», зарахування поточних платежів (після 08 червня 2016 року) в рахунок погашення платежів за період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року є незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції по суті вимог з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) та Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 59.1 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу. При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення. У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (далі Закон № 1669-VII).

Відповідно до статті 6 Закону № 1669-VII в редакції, чинній до 08 червня 2016 року, суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Згідно з ч. 3 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування від 17 травня 2016 року № 1365-VIII тексти статей 6 та 7 Закону України № 1669 викладено в наступній редакції: "Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";"Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Закон України від 17 травня 2016 року № 1365-VIII набрав чинності 8 червня 2016 року.

Статтею 6 Закону № 1669-VII в редакції чинній до 08 червня 2016 року передбачалося звільнення суб`єктів господарювання які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

На підставі наведеного позивач в період з 14 квітня 2014 року по 07 червня 2016 року включно був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, показник його зобов`язань за цей період є нульовим.

З акту перевірки випливає, що ГУ ДПС застосувало штрафні санкції за несвоєчасну сплату земельного податку за 2018 рік, тобто у період, коли позивача не було звільнено від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення по суті вимог (про скасування податкових повідомлень-рішень) є правомірним, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, спірним у справі є правомірність дій відповідача щодо нарахування позивачу штрафних санкцій за затримку сплати грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб та прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до Акту перевірки земельні ділянки, що є об`єктом оподаткування платника податків, знаходяться на території м. Маріуполя.

Перевірка своєчасності сплати грошових зобов`язань здійснена на підставі аналізу звітної податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2018 рік № від 16 лютого 2018 року, про що складено акт від 18 червня 2019 року.

Вказана податкова декларація взята податковим органом за основу при визначенні розміру грошових зобов`язань з земельного податку з юридичних осіб, а також при прийнятті рішень про застосування відносно позивача штрафних санкцій за прострочення сплати таких грошових зобов`язань.

Разом з тим, товариством до звітної податкової декларації за 2016 рік № від 22 лютого 2016 року подано уточнюючу податкову декларацію з земельного податку з юридичних осіб № від 14 квітня 2017, в якій у рядку 4-9 нараховано до зменшення податкові зобов`язання за періоди - січень, лютий, березень, квітень, травень та частина червня 2016 року на загальну суму 674 423, 69 грн.

Вказана уточнююча податкова декларація за 2016 рік є прийнятою податковим органом, однак під час проведення перевірки податковим органом не досліджувалась та не приймалась до уваги при розрахунку штрафів при погашенні заборгованості.

Позивачем до суду були надані копії платіжних доручень про сплату орендної плати за землю із зазначенням у призначенні платежу відповідного місяця за який відбувається сплата (грудень 2017 року-жовтень 2018 року) (а.с.36-46, 189-199 т.1).

Зі змісту картки особового рахунку за 2018 рік вбачається, що відповідачем в погашення податкових зобов`язань за 2016 рік було зараховано суму 967 568,86 грн. замість 872 025,51 грн. (30.01.2018 65 473, 51 грн., 30.01.2018 128 870, 77 грн., 30.01.2018 18 888, 24 грн., 02.03.2018 109 982, 53 грн., 02.03.2018 - 111 880, 21 грн., 29.03.2018 16 990, 56 грн., 29.03.2018 128 870, 77 грн., 29.03.2018 76 001, 41 грн., 27.04.2018 52 869, 36 грн., 27.04.2018 128 870, 77 грн., 27.04.2018 40 122, 61 грн., 29.05.2018 88 748, 12 грн.). При цьому вказане зарахування відбулось за рахунок коштів, що надійшли в рахунок сплати грошових зобов`язань з плати за землю за період з грудня 2017 по квітень 2018 року.

Також, в порядку зарахування коштів платника податків, кошти, які сплачувались позивачем як плата за землю за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року були зараховані в погашення пені, а саме 27.06.2018 81 771, 34 грн., 30.07.2018 221 862, 74 грн., 29.08.2018 221 862, 74 грн., 28.09.2018 221 862, 74 грн., 29.10.2018 7 062, 69 грн. Загальна сума, зарахована в погашення пені у 2018 році, складає суму 754 422,25 грн (а.с.84-178 т.1).

Наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями представника відповідача, підтверджено, що сплатою платником податків узгодженої суми податкового зобов`язання (відповідно до платіжних доручень) відповідач вносив зміни до інтегрованої картки позивача, у тому числі/шляхом врахування від`ємного значення податкового зобов`язання за один звітний період як погашення грошового зобов`язання за інший звітний період із одночасним нараховуванням штрафних санкцій на підставі пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України.

За положеннями пункту 35.1. статті 35 Податкового кодексу України сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України; крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (абз. 1 п. 87.1. ст. 87 Кодексу).

Відповідно до 87.9. ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Обґрунтовуючи правомірність списання коштів на підставі повідомлень-рішень 2018року, якими були нараховані штрафні санкції за несвоєчасну сплату орендної плати, відповідач посилається на пункт 87.9. статті 87 ПК України, відповідно до якого у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Черговість погашення заборгованості визначена пунктом 131.2 статті 131 ПК України, згідно з яким при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Поряд з цим, відповідачем у судовому порядку не доведено існування у позивача податкового боргу станом на червень 2016 року, а тому зарахування коштів, які були позивачем спрямовані на поточні платежі з оренди землі за 2018-2019 роки, на погашення боргу та пені за минулі роки, коли позивач звільнявся від оплати за користування землею, є неправомірними.

Правомірність нарахування пені та зарахування поточних платежів за 2018-2019 роки в рахунок погашення пені відповідачем не доведено в суді.

Крім того, протиправність дій щодо нарахування пені в 2018 році в розмірі 754 422,25 грн. встановлено в судовому порядку по справі № 200/2788/19-а, рішення по якій набрало законної сили

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення є незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб`єктів владних повноважень нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 200/9978/20-а - залишити без змін.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 30 серпня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2021 року.

Судді А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв