Справа № 120/7592/20-а
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 120/7592/20-а
адміністративне провадження № К/9901/29816/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Білак М.В., Єресько Л.О.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/7592/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування наказу, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:
04 грудня 2020 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся з ОСОБА_1 позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо звільнення позивача з військової служби, скасувати наказ №345 від 24.12.2017 про звільнення позивача з військової служби, зобов`язати відповідача поновити позивача на військовій службі та звільнити з військової служби у відповідності до діючих норм чинного законодавства України, а також нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням обов`язкових податків і зборів;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні основної, додаткової відпустки як учаснику бойових дій та всіх інших передбачених контрактом та діючим законодавством України виплат (грошове забезпечення, матеріальну, грошову допомогу, премії, надбавки, винагороди, компенсації відпусток, інші соціальні виплати) з урахуванням індексації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, та зобов`язати відповідача нарахувати та виплати позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням обов`язкових податків і зборів, грошову компенсацію за невикористані календарні дні основної, додаткової відпустки як учаснику бойових дій та всіх інших передбачених контрактом та діючим законодавством України виплат (грошове забезпечення, матеріальну, грошову допомогу, премії, надбавки, винагороди, компенсації відпусток, інші соціальні виплати) з урахуванням індексації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію моральної шкоди в розмірі 700000,00 грн, завданої вищезазначеними незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року вказаний адміністративний позов залишено без руху для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з вручення (отримання) копії ухвали шляхом подання до суду заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наведенням поважних причин його пропуску та наданням доказів на їх підтвердження в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо звільнення позивача з військової служби, скасування наказу №345 від 24 грудня 2017 року про звільнення позивача з військової служби та зобов`язання поновити позивача на військовій службі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; приведення позовної заяви у відповідність до вимог статті 160 КАС України, а саме наведення обґрунтування позовних вимог та викладу обставин, якими такі вимоги обґрунтовуються в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченого за час військової служби грошового забезпечення, компенсаційних та інших виплат, допомог тощо.
28 грудня 2020 року року позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху було подано клопотання про поновлення строку звернення до суду та адміністративний позов в уточненій редакції.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року було залишено без змін.
12 серпня 2021 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/7592/20-а.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду виходить з наступного.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а також не підтверджено жодних обставин, котрі були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
В обґрунтування касаційної скарги позивач вказав, що рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, винесені з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що в позовній заяві та в апеляційній скарзі він надав обґрунтовані пояснення щодо поважності пропуску строку на звернення до суду, однак суди обох інстанцій не знаходили підстав для визнання поважними підстави пропуску строку.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з вимогами пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Суд вказує, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Законодавче обмеження строку звернення до суду з адміністративним позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Причини, які б підтверджували поважність причин пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом в межах розумного строку, скаржником не зазначені.
Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також, Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Перес де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.
За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом є неповажними.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, що з наказом №345 від 24 грудня 2017 року позивач ознайомився у день звільнення, що підтверджується самим наказом, обхідним листом у зв`язку із звільненням позивача з військової служби, приписом військової частини НОМЕР_1 від 26.12.2017 №2017/28/4013 про обов`язок позивача у строк до 28.12.2017 прибути до Печерського РВК м. Києва для зарахування на військовий облік, заявою позивача від 28.12.2017 про незгоду з підставами звільнення з військової служби, адресованою Військовому прокурору Вінницького гарнізону, заявами позивача від 24.01.2018 про отримання довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, про виплату грошової компенсації за недоотримане за час військової служби речове майно.
З позовом щодо оскарження вищевказаного наказу та поновлення на військовій службі позивач звернувся до суду лише 04 грудня 2020 року, тобто із значним порушенням встановленого законом місячного строку звернення до адміністративного суду (майже через три роки після звільнення).
Звертаючись до суду з заявою про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував цей пропуск тим, що період після звільнення з військової служби і по дату звернення з цим позовом до суду був для позивача критичним з огляду на ряд обставин. Так, позивач зазначав, що він неодноразово перебував у закладах охорони здоров`я на лікуванні та отримав 3 групу інвалідності внаслідок війни, а внаслідок позбавлення права на працю та порушення нормальних життєвих зв`язків через незаконне звільнення з роботи стало неможливим продовження активного громадського життя, утримання сім`ї, піклування про близьких та рідних, оплату лікування сина. Також позивач просив врахувати постійні моральні переживання у зв`язку з незаконним звільненням з військової служби, принизливе ставленням з боку керівництва військової частини (недопуски на територію для вирішення питання щодо звільнення, відмова реєструвати та надавати відповіді на звернення тощо), ушкодження здоров`я, хвилювання, стрес, загострення хвороб.
Крім того, позивач зазначав, що неодноразово звертався до різних органів та посадових осіб для вирішення питання щодо його незаконного звільнення з військової служби та притягнення винних до відповідальності, але безрезультатно. Водночас скрутне матеріальне становище не давало можливості звернутися до адвоката за отриманням правової допомоги. Однак, щойно позивач дізнався про існування безкоштовної правничої допомоги, то одразу звернувся до відповідного центру та йому було призначено адвоката у вересні 2020 року. Надалі адвокат витребовував у відповідача необхідні документи з особової справи позивача і лише після отримання відповіді на адвокатський запит у середині листопада 2020 року, позивач дізнався про порушення своїх прав.
Однак, суди попередніх інстанцій констатували, про недоведеність позивачем поважності причин пропуску строків звернення до суду, оскільки вказана позивачем у клопотанні про поновлення строку хронологія подій жодним чином не наводить поважності причин пропуску строку звернення з позовом до суду.
Доводи касаційної скарги не спростовують і не ставлять під сумнів установлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини, а до скарги не додано будь-яких доказів поважності пропуску строку на звернення з позовом до суду, які би зумовлювали об`єктивну неможливість вчасного звернення за захистом до суду.
Отже, Верховний Суд констатує, що суди першої і апеляційної інстанцій, правильно застосували положення частини п`ятої статті 122 КАС України та частини другої статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі №120/7592/20-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності протиправними, скасування наказу, поновлення на військовій службі, стягнення грошового забезпечення та відшкодування моральної шкоди.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов М.В. Білак Л.О. Єресько