Справа № 420/6428/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 420/6428/19

адміністративне провадження № К/9901/12896/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Хохуляка В.В., Блажівської Н.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю позовом "ОНБУД-МЕТ" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНБУД-МЕТ" на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 (Головуючий суддя Крусян А.В., судді: Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.),

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ОНБУД-МЕТ" (далі - позивач, ТОВ "ОНБУД-МЕТ", Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач, ГУ ДПС), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток на 439'907,00 грн (в тому числі, за податковими зобов`язаннями - 351'925,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 87'981,00 грн) та податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (далі - ПДВ) на 519'535,00 грн (в тому числі, за податковими зобов`язаннями - 415'628,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 103'907,00 грн).

Обґрунтовуючи позов, позивач вказував, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 23.09.2019 №37/15-32-05-01/40826170, на підставі якого були прийняті зазначені податкові повідомлення-рішення, про безтоварний характер господарських операцій із контрагентами-постачальниками ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор", ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" (далі - контрагенти-постачальники) є безпідставними. Позивач стверджував, що реальність господарських операцій з придбання Товариством будівельно-ремонтних робіт та товарно-матеріальних цінностей (далі -ТМЦ) у цих контрагентів, за результатами яких Товариство сформувало податковий кредит та витрати, підтверджена цивільно-правовими договорами та первинними документами, такими як видаткові та податкові накладні, рахунки - фактури, платіжні доручення, акти здачі - прийняття робіт.

Відповідач заперечував проти позову, посилаючись на те, що під час податкової перевірки позивач не підтвердив задекларовані суми витрат та податкового кредиту за операціями з придбання товарів та послуг у зазначених контрагентів-постачальників з огляду на фіктивне підприємництво з боку останніх.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 20.01.2020 позов ТОВ "ОНБУД-МЕТ" задовольнив: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 21.10.2019 №, №. Суд першої інстанції, враховуючи види діяльності ТОВ "ОНБУД-МЕТ" у сфері будівництва, прийняв надані позивачем документи як належні докази у справі, що підтверджують операції з постачання підрядних робіт та товарів ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор", ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг» позивачу.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь ТОВ "ОНБУД-МЕТ" витрати на правничу допомогу у розмірі 29'340,32 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 зазначені рішення суду першої інстанції скасовані, а в позові відмовлено. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні контрагенти-постачальники не мали матеріально-технічних умов та трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності; номенклатура придбаних ними товарів/ послуг не відповідала предмету поставки на користь Товариства, що виключає посередництво контрагентів-постачальників в поставках; податкові накладні на операції з постачання товару ( послуг), зокрема вантажного автомобіля «FIАТ Ducato» 2013 року випуску на адресу Товариства не реєстрували, до контролюючих органів не звітували, внаслідок чого втратили статус платника ПДВ за рішенням контролюючого органу. Щодо контрагентів-постачальників у кримінальних провадженнях установлені обставини, які свідчать про фіктивність підприємницької діяльності з їхнього боку та їх державну реєстрацію з метою незаконної податкової мінімізації. Позивач не надав на запит контролюючого органу накази та акти інвентаризації за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, які б підтверджували рух ТМЦ по операціях з контрагентами-постачальниками, договір від 03.09.2018 №03/09-5 з ТОВ "Пріоритет-Буд" та первинні документи по взаємовідносинах з останнім, а також із ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг". Зважаючи на це, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган довів правомірність податкових повідомлень-рішень, а позивач не спростував довід відповідача про безтоварність операцій з контрагентами-постачальниками.

ТОВ "ОНБУД-МЕТ" подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 скасувати, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2020 та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 залишити в силі.

Правовою підставою касаційного оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 позивач вказав пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 13.03.2018 (справа №814/3520/13-а), від 31.07.2018 (справа №815/3725/13-а), від 03.04.2018 (справа №804/1963/17).

Позивач також вказав, що висновок суду першої інстанції щодо реальності операцій з придбання ним товарів та послуг у ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор" , ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" відповідає доказам у справі, а застосування норм права судом першої інстанції відповідає висновкам Верховного Суду, однак, які не були враховані судом апеляційної інстанції у цій справі. На підтвердження цього позивач навів також постанови Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 27.02.2018 у справі №813/1766/17, від 05.06.2018 у справі №809/1139/17, від 17.01.2018 у справі №804/8941/13-а, від 23.01.2018 у справі №826/7047/13-а, від 15.05.2018 у справі №815/423/17, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17, від 26.06.2018 №826/5522/14, від 26.06.2018 у справі №826/548/17, від 2/3.07.2019 у справі №2а/0370/307/11, від 30.08.2019 №804/17176/14, від 21.01.2020 у справі №814/2335/14, від 05.02.2020 у справі №823/1519/16, від 20.02.2020 у справі №802/1255/17-а, від 03.09.2019 у справі №810/611/14-а, від 20.11.2018 у справі №2а/1270/8357/12, від 12.06.2018 у справі №813/5577/15, від 10.09.2018 у справі №826/8016/13-а, від 10.09.2018 у справі №826/25442/15, від 11.09.2018 у справі №810/2677/17, від 30.01.2018 у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 11.09.2018 у справі №804/4787/16, від 30.08.2019 у справі №804/17176/14, від 15.04.2020 у справі №420/6428/19, від 13.11.2018 у справі №802/1180/17-а, від 23.10.2018 у справі №814/3061/13-а, від 15.10.2019 у справі №802/1921/16-а, від 01.10.2019 у справі №808/4051/14, від 23.10.2018 у справі №815/2946/13-а, від 17.04.2018 у справі №820/475/17) та постанову Верховного Суду України від 27.10.2015 у справі №21-1539а15.

У заяві, що надійшла до Суду після відкриття касаційного провадження у цій справі, позивач просить під час розгляду справи врахувати сталу практику Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладену у постановах від 24.06.2020 у справі №826/23538/15, від 17.06.2020 у справі №640/1439/19, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18, від 18.05.2020 у справі №826/1281/16.

Верховний Суд ухвалою від 01.06.2020 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства.

Касаційне провадження у цій справі відповідно до зазначеної у касаційній скарзі підстави відкрито на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС: неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач на підтвердження доводу, що суд апеляційної інстанції правильно застосував норми права, посилається, зокрема на висновки Верховного Суду у постанові від 17.04.2019 у справі №826/14920/13, від 31.03.2020 у справі №824/434/15-а, від 17.03.2020 у справі №820/5934/15 стосовно достатності первинних документів, що дають право на податковий кредит та формування витрат, у разі коли господарські операції, на які виписані первинні документи, фактично не відбулися.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності з 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи позивача, заперечення проти касаційної скарги відповідача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що податкові повідомлення-рішення, з приводу правомірності яких виник спір, прийняті ГУ ДПС на підставі акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ "ОНБУД-МЕТ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018 від 23.09.2019 №37/15-32-05-01/40826170 (далі - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення вимог пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 201.4 статті 201 Податкового кодексу України (ПК), статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", пунктів 5, 7, 8, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку (далі - П(С)БО) 15 "Дохід", пункту 5 П(С)БО 11 "Зобов`язання", та, як наслідок, заниження задекларованих ТОВ "ОНБУД-МЕТ" показників у рядку 2120 "Інші операційні доходи" податкової декларації з податку на прибуток на загальну суму 351'925,00 грн, в тому числі: за 2016 рік - 246'010 грн; за 2017 рік - 46'780,00 грн; за 2018 рік - 59'134,00 грн, та ПДВ на загальну суму 415'629,00 грн, в тому числі: за жовтень 2016 року - 36'000,00 грн; за листопад 2016 року - 28'288,00 грн; за грудень 2016 року - 214'674,00 грн; за лютий 2017 року - 64'586,00 грн; за березень 2017 року - 30'892,00 грн; за лютий 2018 року - 41'189,00 грн.

Висновки контролюючого органу щодо вчинення позивачем податкових правопорушень обґрунтовані посиланням на встановлені заходами податкового контролю обставини щодо відсутності у ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор", ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" (за операціями з придбання товарів та послуг у цих контрагентів-постачальників контролюючий орган зробив відповідні зміни у податковому обліку Товариства) необхідних умов (складських приміщень, транспортних засобів тощо, трудових ресурсів) для виконання підрядних робіт та поставки товарів. Номенклатура придбаних контрагентами-постачальниками товарів/послуг не відповідає номенклатурі реалізованих позивачу, ланцюг постачання цих товарів/послуг не встановлено; контрагенти-постачальники до контролюючих органів не звітують та визнані такими, що втратили статус платника ПДВ за рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації їх платниками цього податку (ТОВ ''Нібор'' - свідоцтво платника ПДВ №200269840 анульовано 20.04.2018; ТОВ ''Укрвентпром'' - свідоцтво платника ПДВ №20018183 анульовано 28.03.2018; ТОВ ''Ребіліті'' - свідоцтво платника ПДВ №200296872 анульовано 01.08.2018; ТОВ ''Гранітбудмонтаж'' - свідоцтво платника ПДВ №200283592 анульовано 15.04.2019); ТОВ ''Нібор, ТОВ ''Укрвентпром'', ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" фігурують у кримінальних провадженнях (від 24.03.2017 №0000035; від 08.02.2016 №0000128; від 09.10.2018 №0000176), порушених за фактом ухилення від сплати податків до бюджету та фіктивного підприємництва.

На неодноразові запити контролюючого органу Товариство не надало: накази по підприємству та акти інвентаризації за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, договір від 03.09.2018 №03/09-5 із ТОВ "Пріоритет-Буд", первинні документи по взаємовідносинам із ТОВ "Пріоритет-Буд" та із ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг".

У підсумку, контролюючий орган не визнав задекларовані Товариством фінансові показники операцій із зазначеними контрагентами-постачальниками, в тому числі, і суми податкового кредиту, як за операціями, які не мають реального змісту.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Аналіз наведених норм свідчить, що у податковому обліку господарські операції та витрати за ними мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію. Податковий кредит має бути обов`язково підтверджений податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту та витрат, врахованих платником податків при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце (були реальними).

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, закріплений в Законі №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

Підтвердження платником податків належним чином оформленими документами, передбаченими правовими нормами для певного виду господарських операцій, задекларованих сум податкового кредиту та витрат, є підставною для одержання податкової вигоди, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставини, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Такий висновок щодо оцінки документів, наданих платником податків на підтвердження даних податкового обліку, зробив Верховний Суд України в постанові від 27.03.2012 у адміністративній справі за позовом ПП "Ангара" до ДПІ у Печерському районі м. Києва, Головного управління Державного казначейства України в м. Києві, за участю прокурора м. Києва про скасування податкового повідомлення-рішення та відшкодування податку на додану вартість.

Відступу від цього висновку Велика Палата Верховного Суду не зробила, а Касаційний адміністративний суд у складі послідовно Верховного Суду дотримується правової позиції, що документи мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції, щодо якої ці документи оформлені. Якщо фактичного здійснення господарської операції не було, документи не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліку, незважаючи на наявність у них всіх формальних реквізитів відповідного документа, що передбачені чинним законодавством. Первинні документи є обов`язковим, але не виключним доказом здійснення господарських операцій. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

Предметом доказування у справах, в який предметом спору є правомірність податкового повідомлення-рішення, прийнятого контролюючим органом з підстав нереальності (безтоварності) господарської операції, становлять, зокрема обставини щодо факту здійснення операції з постачання товару (послуги). У такому випадку документи, на підставі яких платник податків задекларував суми витрат та/або податкового кредиту, підлягають оцінці з урахуванням усіх обставин, у тому числі, й обставин щодо характеру діяльності постачальника. Лише сукупність обставин може свідчити на користь висновку про реальність або неможливість фактичного здійснення господарської операції.

Така теза неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, але не виключно, у постановах від 20.02.2018 у справі № 809/117/13-а, від 29.07.2020 у справі № 200/5834/19-а, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 26.01.2021 №826/23062/15.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податкового кредиту та витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення, прийнятого контролюючим органом з підстав формування платником податків даних податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав достатніми підставами для встановлення факту, що господарські операції позивача із ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор" , ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" відбулися, факт відображення операцій в документах бухгалтерського та податкового обліку: в актах приймання виконаних робіт, актах передачі та витрати давальницьких матеріалів, платіжних дорученнях позивача банку на перерахування зазначеним постачальникам вартості послуг (робіт), товару. Підтвердженням здійснення цих операцій суд також визнав обставини щодо використання позивачем придбаних послуг (робіт) та товарів у своїй господарської діяльності та здійснення щодо них операцій з постачання на адресу ТОВ «Південьтехнобуд», ТОВ «Укрнафтоекотехнології», ТОВ «Нива», ТОВ «Бессарабія плюс», ТОВ «Дан Девелопмент Груп» (виконання ремонтно-будівельних та оздоблювальних робіт житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Воєнний узвіз, 13; АЗС «ОККО» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Палладіна, 33, ангару для тварин за адресою: Одеська область, Великомихайлівський район, с. Першотравневе, вул. Димитрова, 23, вхідної групи будівлі за адресою: Одеська область, Болградський район, с. Кочубей, вул. 9 Травня, 2-а, будівлі Болградської центральної районної лікарні за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Ізмаїльська, буд. 71, 75, будівлі Болградського РАГСу за адресою: Одеська область, м. Болград, вул. Поштова, 43). Суд взяв до уваги, що контрагенти-постачальники на час господарських операцій з Товариством мали податкову та господарську правосуб`єктність, а також дозвільні документи на виконання підготовчих та будівельних робіт. Суд, пославшись на індивідуальний характер відповідальності платника податків за податкове правопорушення та на частину шосту статті 78 КАС, а також на те, що у кримінальних провадженнях, на які посилався відповідач, не були встановлені обставини, що входять до предмета доказування у цій адміністративній справі, відхилив довід ГУ ДПС щодо протиправної діяльності контрагентів-постачальників Товариства як підстави для донарахування йому сум грошових зобов`язань. Стосовно доводів контролюючого органу про відсутність у контрагентів-постачальників необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької діяльності в силу відсутності технічного персоналу, виробничих активів, транспортних засобів тощо, суд зазначив, що відсутність матеріально-технічних умов та трудових ресурсів не може свідчити про відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання господарських зобов`язань, оскільки суб`єкт господарювання не позбавлений права здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань на підставі господарських договорів.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав, що обставини, на які послався суд першої інстанції як на підставу задоволення позову, з урахуванням доводів контролюючого органу та характеру спірних правовідносин, не спростовують висновки податкової перевірки про безтоварність операцій Товариства з контрагентами-постачальниками. Так, суд апеляційної інстанції встановив, що ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор" , ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг", предметом поставок від яких на адресу позивача згідно з наданими позивачем первинними документами (актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), актами виконаних робіт, платіжних доручень) були будівельно-монтажні, монтажно-оздоблювальні роботи з використанням будівельних матеріалів виконавця на об`єктах за зазначеними вище адресами, не мали матеріально-технічних, трудових ресурсів, об`єктивно необхідних для виконання такого роду робіт, а згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних цими контрагентами такі роботи також не придбавалися.

Так само інформацією із Єдиного реєстру податкових накладних спростовано придбання ТОВ "Ребіліті" вантажного автомобіля «FIАТ Ducato» 2013 року випуску. Апеляційний суд встановив, що ТОВ "Ребіліті" ніколи не був власником зазначеного автомобіля.

Відповідно до цих обставин суд апеляційної інстанції цілком справедливо і розсудливо врахував при оцінці наданих позивачем документів, виписаних на операції з постачання контрагентами-постачальниками послуг (робіт) та товарів на адресу позивача, встановлені заходами податкового контролю обставини щодо діяльності цих контрагентів-постачальників, задіяння їх у схемах протиправної податкової мінімізації відповідно до інформації з кримінальних проваджень та зробив висновок, що документи не є доказами факту здійснення господарських операцій, оскільки встановлені обставини виключають можливість виконання зазначеними контрагентами-постачальниками поставок.

Оцінка доказів судом апеляційної інстанції відповідає правилам оцінки доказів, визначених статтею 90 КАС, зокрема правилу оцінки судом належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вмотивованого відхилення або врахування кожного доказу.

Відтак, обставини щодо операцій з контрагентами-постачальниками, які суд першої інстанції вважав встановленими, правильно визнані судом апеляційної інстанції недоведеними, що у свою чергу, свідчить про наявність у апеляційного суду відповідно до статті 317 КАС підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС щодо законності і обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

Інше застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порівняно з постановами Верховного Суду, на які позивач посилається на підтвердження зазначеної ним підстави касаційного оскарження, обумовлено іншими обставинами у справі, дослідженням їх у сукупності та первинних документів на підтвердження реальності господарських операцій та відповідно неподібністю правовідносин порівняно з правовідносинами у цій справі. Досліджуючи реальність господарських операцій на підставі оцінки доказів у справі в їх сукупності, апеляційний суд встановив, що господарські операції Товариства з ТОВ "Гранітбудмонтаж", ТОВ "Нібор" , ТОВ "Укрвентпром", ТОВ "Сфера-А", ТОВ "Ребіліті", ТОВ "Пріоритет-Буд", ТОВ "Скай Сіті Інжиніринг" не мали фактичної реалізації. Різниця щодо встановлених обставин у справі об`єктивно впливає на результат застосування судом правових норм, а тому посилання Товариства в касаційній скарзі на застосування судом апеляційної інстанцій норм права інакше, ніж Верховним Судом у зазначених вище постановах, безпідставне.

Отже, вказана позивачем підстава касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції не знайшла підтвердження.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОНБУД-МЕТ" залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЄ.А. Усенко В.В. Хохуляк Н.Є. Блажівська