Справа № 640/22318/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Київ № 640/22318/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд: провести правильний розрахунок його пенсії, розрахувавши коефіцієнт заробітної плати (доходу) з додаванням до розрахунку рівнів заробітної плати у періодах: з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 серпня 2009 року по 30 листопада 2009 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести перерахунок пенсії, розрахувавши коефіцієнт заробітної плати (доходу) з додаванням до розрахунку рівнів заробітної плати у періодах: з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 серпня 2009 року по 30 листопада 2009 року згідно з архівної довідкою від 29 серпня 2019 року № 60554/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що під час розрахунку розміру пенсії, що відбувся 22 жовтня 2019 року у зв`язку з уточненням даних у ЕПС, при розрахунку коефіцієнту заробітної плати (доходу) не були враховані суми заробітної плати за періоди з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року. Неврахування сум доходу призвело до заниження коефіцієнту заробітної плати, внаслідок чого відбулося штучне заниження суми призначеної пенсії. В зв`язку із зазначеним, 04 серпня 2020 року позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив здійснити правильний розрахунок пенсії, врахувавши заробітну плату у зазначених вище періодах. Листом від 12 серпня 2020 року відповідач повідомив позивача про підстав для розгляду заяви з даного питання у зв`язку з відсутністю в довідці від 29 серпня 2019 року № 60554/2 даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за періоди з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на адміністративний позов представник Головного управління Пенсійного фонду України стверджує, що згідно заяви від 18 жовтня 2019 року позивачу враховано до розрахунку пенсії заробітну плату за період з 01 грудня 2006 року по 30 вересень 2007 року, з 01 січня 2008 по 31 серпень 2008 року та з 01 січня 2009 по 31 липень 2009 року. Згідно довідки від 29 серпня 2019 року № 60554/2, виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви", до розрахунку пенсії не взято періоди заробітної плати з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року, оскільки в даній довідці зазначено, що у розрахункових відомостях по заробітній платі за відповідні періоди внески до Пенсійного фонду Російської Федерації не вказані.

У своїй відповіді на даний відзив позивач вказує, що відзив не містить заперечень проти фактичних обставин та правового обґрунтування позову. Незгода відповідача з позовом зводиться лише до того, що він не погоджується з можливістю авансової (дострокової) сплати внесків, яка, натомість, як детально розкрито у позові, передбачається пенсійним законодавством.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що позивач з 06 червня 2016 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої обчислено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

18 жовтня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про здійснення перерахунку його пенсії із застосуванням архівної довідки про заробітку плату від 29 серпня 2019 року № 60554/2, виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви", в якій просив здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії.

22 жовтня 2019 року позивач дізнався, що під час розрахунку розміру пенсії згідно з архівної довідкою від 29 серпня 2019 року № 60554/2, не враховані суми заробітної плати за періоди з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року.

04 серпня 2020 року позивач звернувся через Веб-портал Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив провести правильний розрахунок пенсії, розрахувавши коефіціент заробітної плати (доходу) з додаванням до розрахунку періоди заробітної плати з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року.

Листом від 12 серпня 2020 року № 2600-0311-8/112503 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві розглянуло заяву позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян» та повідомило, що згідно заяви від 18 жовтня 2019 року позивачу було враховано до розрахунку пенсії заробітну плату за період з 01 грудня 2006 року по 30 вересень 2007 року, з 01 січня 2008 по 31 серпень 2008 року та з 01 січня 2009 по 31 липень 2009 року. Згідно довідки від 29 серпня 2019 року № 60554/2, виданої "Центральним державним архівом трудових відносин міста Москви", до розрахунку пенсії не взято періоди заробітної плати з 01 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 01 вересня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 серпня 2009 року по 30 листопад 2009 року, оскільки в даній довідці зазначено, що у розрахункових відомостях по заробітній платі за відповідні періоди страхові внески до Пенсійного фонду Російської Федерації не вказані.

Незгода позивача із відмовою відповідача зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Вимогами частини 1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Відповідно до пункту 44 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1, в редакції станом на дату призначення пенсії позивача) заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера.

Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначаються принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення і виплати пенсій, розміри мінімальної пенсійної виплати за віком та підвищень до пенсії.

Одним із принципів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є залежність розміру пенсії від тривалості стажу та розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

При обчисленні пенсії для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (в залежності від кількості відпрацьованих місяців) та коефіцієнт заробітку, який обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783 "Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян" затверджено показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців економіки, що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Отже, частина 1 статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вказує, що підставою для здійснення перерахунку пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно підпункту «в» пункту 7 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату особи (додаток 1) за період страхового стажу, а починаючи з 01 липня 2000 року індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку за формою згідно із додатком 2.

При цьому, суд враховує, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Аналіз наведеної норми свідчить, що підставою для здійснення перерахунку є подання/одержання органом Пенсійного фонду додаткових документів.

Суд наголошує, що архівна довідка від 29 серпня 2019 року № 60554/2 не містить відомостей про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації у період жовтень-грудень 2007 року, вересень-грудень 2008 року, серпень-листопад 2009 року.

Із заявою від 04 серпня 2020 року про здійснення перерахунку пенсії, додаткових документів, що підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації позивачем надано не було.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні періодів жовтень-грудень 2007 року, вересень-грудень 2008 року, серпень-листопад 2009 року для розрахунку пенсії відповідає названим вище нормам законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо проведення перерахунку пенсії позивача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для здійснення розподілу судових витрат - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко