Справа № 522/3987/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/3987/21

Категорія: 113070300 Головуючий в 1 інстанції: Федчишена Т. Ю.

Час і місце ухвалення: м.Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора 4 роти батальйону УПП у Херсонській області Департаменту патрульної поліції Бондарчука Вадима Станіславовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 1 батальйону УПП у Херсонській області Бондарчука Вадима Станіславовича, Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 4 роти 1 батальйону УПП у Херсонській області Бондарчука Вадима Станіславовича, Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови серії ЕАН № 3836205 від 26.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки швидкісний режим у межах населеного пункту та на під`їзді до нього він не порушував, рухався з допустимою у межах населеного пункту швидкістю. Швидкість руху його транспортного засобу достеменно не могла бути зафіксована працівниками поліції, оскільки попереду нього рухався інший транспортний засіб. Окрім того, попереджувальних знаків, що можлива відеофіксація правопорушень ні на під`їзді до населеного пункту, ні в населеному пункті, установлено не було. В оскаржуваній постанові відсутні дані щодо місця знаходження дорожнього знаку 5.45 «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, а по тексту постанови наявні невідповідності, а саме у п`ятому розділі указано, що позивач порушив швидкісний режим на під`їзді до с. Чорнобаївка, але порушив швидкісний режим в населеному пункті. Відповідачем під час складення оскаржуваної постанови не виконано вимог щодо посилання у постанові про накладення адміністративного стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, а результати фіксування швидкості за допомогою приладу TruCam 000721 не є належним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, оскільки прилад не був встановлений відповідачем у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4 роти 1 батальйону УПП у Херсонській області Бондарчука Вадима Станіславовича, Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3836205 від 26 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Інспектор 4 роти батальйону УПП у Херсонській області Департаменту патрульної поліції Бондарчук Вадим Станіславович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що під`їзд (в`їзд) до с. Чорнобаївка знаходиться в межах населеного пункту, а отже п. 12.4. ПДР розпочинає свою дію зі знаку 5.45. та діє на весь населений пункт. В свою чергу фото файли та відео файли підтверджують наявність дорожніх знаків на під`їзді до населеного пункту с. Чорнобаївка. Також вказує, що використання приладу TruCam в ручному режимі не суперечить вимогам законодавства.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, постановою інспектора 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Херсонській області Бондарчука В. С. від 26.02.2021 серії ЕАН № 3836205 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

У постанові зазначено, що 26.02.2021 об 11:41:07 позивач на під`їзді до с. Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, траса 0 км., керуючи транспортним засобом TOYOTA C-HR НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 91 км. на годину в населеному пункті, що зафіксовано за допомогою приладу TruCam 000721, чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для скасування спірної постанови, оскільки відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, та відсутні докази вини позивача у вчиненні порушень ПДР України.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Дорожний знак 5.45 «Початок населеного пункту» визначає найменування та початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Матеріалами справи встановлено, що перевищення водієм швидкості зафіксовано за допомогою приладу TruCam 000721

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано диск із фото- і відео- записами приладу TruCam LTI (серійний номер ТС000721), а також відеофайл з нагрудної відеокамери поліцейського, де зафіксовано, що автомобіль позивача марки TOYOTA C-HR НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 91 км/год. в населеному пункті.

На роздруківці з лазерного вимірювача швидкості руху TRUCAM 000721 також зафіксовано автомобіль позивача, вказано швидкість його руху 91 км/год, дату та час руху.

Таким чином, доводи апелянта щодо не порушення ним швидкісного режиму та безпідставність спірної постанови спростовуються матеріалами даної справи.

Крім того, колегія суддів зазначає. що до відзиву на позовну заяву також було додано матеріали про те, що прилад фіксації швидкості руху TruCam LTI має сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку та допущений до використання (а.с. 61-69), а отже засіб вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 000721, є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

Так, колегія суддів звертає увагу, що застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

За таких обставин, в матеріалах справи, наявні всі необхідні документи, які підтверджують правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 і достовірність результатів, отриманих з його допомогою, а отже доводи позивача про неналежність доказів отриманих за допомогою приладу TruCam є помилковими.

Посилання позивача, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/1-49, а відтак колегія суддів робить висновок про відсутність порушень вимог законодавства з боку відповідача щодо застосування приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС000721.

Щодо суперечливості п. 5 постанови стосовно місця скоєння правопорушення ( на під`їзді до населеного пункту чи в населеному пункті с. Чорнобаївка), колегія суддів зазначає, що в постанові зазначено про перевищення швидкості в межах населеного пункту. Позивачем, під час розгляду справи на місці зупинки транспортного засобу, будь-яких зауважень стосовно вищезазначених обставин зроблено не було, про непогодження з швидкісним режимом з зазначенням того, що він рухався поза межами населеного пункту позивачем також не зазначалося, що зокрема підтверджується наданим відеозаписом.

При цьому, колегія суддів зауважує, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів автоматично визначає географічні координати місця знаходження, а в`їзд до с. Чорнобаївка знаходиться у межах населеного пункту, а отже п. 12.04. ПДР України розпочинає свою дію зі знаку 5.45 та закінчує знаком 5.46 і діє на весь населений пункт, що помилково не встановлено судом першої інстанції та зроблено протилежний висновок.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що фіксування швидкості відбувалося в момент знаходження двох транспортних засобів поруч, оскільки дослідивши наявний у матеріалах справи відеозапис з вищевказаного засобу вимірювальної техніки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що вказана швидкість може належати іншому транспортному засобу.

При цьому колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Проте, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

При прийнятті такого рішення, судом враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Халлоран і Френсис проти Великобританії», де зазначено, що будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди; можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Посилання позивача на правову позицію викладену в постановах апеляційних судів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, отже врахування рішень судів апеляційної інстанції та рішень ВАСУ нормами права не передбачено.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі № 338/1/17, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки зазначені справи мають різні спірні правовідносини та обставини справи не є тотожними (у даній справі факт вчинення правопорушення підтверджено належними доказами).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, ухвалене судове рішення на підставі вимог ст.317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 313, 315,317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу Інспектора 4 роти батальйону УПП у Херсонській області Департаменту патрульної поліції Бондарчука Вадима Станіславовича задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 червня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора 4 роти 1 батальйону УПП у Херсонській області Бондарчука Вадима Станіславовича, Департаменту патрульної поліції, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено та підписано 31 серпня 2021 року

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І.Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова