Справа № 360/1835/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року справа №360/1835/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 р. у справі № 360/1835/21 (головуючий І інстанції Тихонов І.В., повний текст складено 21.05.2021 року в м. Сєвєродонецьк Луганської області) за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо оформлення і видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон без: безконтактного електронного носія, присвоєння УНЗР, застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ (в редакції від 23.02.2007 №719-V);

- зобов`язати Управління ДМС України в Луганській області оформити і видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України для виїзду за кордон без: безконтактного електронного носія, присвоєння УНЗР, застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (в редакції від 23.02.2007 №719- V);

- зобов`язати Управління ДМС України в Луганській області у подальшому здійснювати паспортний облік ОСОБА_1 згідно з Положенням про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (в редакції від 23.02.2007 №719- V), а саме виключно за прізвищем, іменем, по-батькові (ст. ст. № 28, 294, 296 Цивільного Кодексу України), роком народження та місцем реєстрації (а.с. 1-14).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Державної міграційної служби України у Луганській області щодо відмови у оформлені і видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія з підстав, викладених у листі від 04.03.2021 № Ч-53/6/44014-21/4401.3/126-21. Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021 про оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 111-117).

Позивач не погодилась з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування зазначено, що за результатами розгляду справи №806/3265/17 колегією суддів Великої Палати Верховного Суду зроблений висновок, що норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення №2503-ХІІ не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних. Звертає увагу, що просила задовольнити заяву про відвід та передати справу, в порядку ст. 31 КАС України, на розгляд іншому складу суду, в якій було необґрунтовано відмовлено. Посилаючись на неминуче втручання у приватність, внаслідок оформлення, видачі і користування паспортом громадянина України для виїзду за кордон, виготовленого із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, вважає неприйнятним для себе оформлення паспорту відповідно до Закону №5492-VI та Порядку №152 (а.с. 130-136).

На адресу Першого апеляційного адміністративного суду надіслано відзив на скаргу, в якому відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

25.02.2021 позивач звернулась до УДМСУ в Луганській області із заявою довільної форми у якій просила:

- надати зразок формуляра (заяви), заповнення якого разом із поданням необхідних документів буде підставою для відкриття провадження з наданням позивачу адміністративної послуги щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон (без безконтактного електронного носія персональних даних) - без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- надати реквізити, із зазначенням суми для сплати державного мита за оформлення і видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон (без безконтактного електронного носія персональних даних) - без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;

- оформити на ім`я ОСОБА_1 та видати їй паспорт громадянина України для виїзду за кордон (без безконтактного електронного носія персональних даних) без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон затвердженого постановою Верховної ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

Обґрунтовуючи підстави звернення до відповідача із цією заявою, позивач зазначила, що оскільки Закон України від 20.11.2012 № 5492-УІ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» суперечить вимогам статті 22 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, і, відповідно, не підлягає застосуванню органами ДМС України (а.с. 17-18).

Листом від 04.03.2021 № Ч-53/6/4401-21/4401.3/126-21 відповідач повідомив, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 у справі № 360/4346/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до УДМСУ в Луганській області про визнання протиправною відмови оформити та видати позивачці паспорт громадянина України для виїзду за кордон без безконтактного носія, без застосування засобів реєстру, відповідно до Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1922 №2503-ХІІ, та постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 № 719-V, та зобов`язання УДМС в Луганській області оформити та видати позивачу паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до зазначеного положення, без застосування засобів реєстру та без присвоювання унікального номеру запису в реєстрі, відмовлено повністю. Дане рішення набрало законної сили 16.01.2021, підлягає виконанню. Крім того, зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства України з 20 грудня 2016 року припинено оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія (а.с. 19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначаються Законом України від 20.11.2012 №5492-VI "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі - Закон України №5492-VI).

Відповідно до абзацу першого ч.1 ст.4 Закону України №5492-VI єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Положеннями абзацу третього ч.1 ст.4 Закону України №5492-VI визначено, що єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до п.6, п.7 ч.1 ст.3 Закону України №5492-VI для цілей цього Закону нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо; ім`я особи - прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України» від 14.07.2016 №1474-VІІІ внесено зміни до Закону України №5492-VI, які набрали чинності з 1 жовтня 2016 року.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України №5492-VI визначено, що термін «безконтактний електронний носій» вживається у значенні, як імплантована у бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов`язаних з верифікацією особи, та може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, це паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною 3 ст.13 Закону України №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші визначені Законом документи містять безконтактний електронний носій.

Нормами ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України №5492-VI встановлені вимоги до бланків документів та їх форми, а саме: бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ІСАО) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення. Бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Бланки документів, в які імплантовано безконтактний електронний носій для внесення персональних даних, біометричних даних, параметрів та іншої інформації про особу, повинні бути виконані багатокомпонентним захисним друком, містити символ електронного документа, інформацію про підприємство, на якому виготовлено бланк документа, зображення малого Державного Герба України.

Згідно з вимогами ч.1-4,7 ст.22 Закону України №5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну. Кожен громадянин України не може мати більше двох паспортів громадянина України для виїзду за кордон. Кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягни шістнадцятирічного віку, на чотири роки, а особам, які досягни шістнадцятирічного віку, - на 10 років. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних. До паспорта громадянина України для виїзду за кордон вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) тип документа; 4) код держави; 5) номер документа; 6) ім`я особи; 7) громадянство; 8) дата народження; 9) унікальний номер запису в Реєстрі; 10) стать; 11) місце народження; 12) дата видачі документа; 13) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 14) дата закінчення строку дії документа; 15) відцифрований образ обличчя особи; 16) відцифрований підпис особи; 17) дані про перебування на консульському обліку (за бажанням особи або її представника, представника закладу, який виконує функції опікуна чи піклувальника над особою).

Відповідно до частини другої статті 15 та частини другої статті 22 Закону України №5492-VI Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07.05.2014 №152 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 №1001) «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон», якою затверджені зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2 та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною четвертою цієї постанови визначено, що прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 20 грудня 2016 року припиняється; паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 20 грудня 2016 року, є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до п.12 ч.1, ч.3, 7 ст.7 Закону України №5492-VI до Реєстру вноситься, визначена частиною 1 цієї статті, інформація про особу, а саме: відцифровані відбитки пальців рук особи (у разі оформлення, зокрема: паспорта громадянина України для виїзду за кордон). Інформація в Реєстрі зберігається для визначених цим Законом цілей. Порядок отримання, вилучення з Реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук встановлює Кабінет Міністрів України. Відцифровані відбитки пальців рук особи після внесення до безконтактного електронного носія та видачі документа особі вилучаються з Реєстру та знищуються. Шаблони відцифрованих відбитків пальців рук особи використовуються лише для цілей ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну передбачених цим Законом документів. Передача шаблонів відцифрованих відбитків пальців рук особи забороняється. Повноваження щодо отримання відцифрованих відбитків пальців рук та забезпечення їх захисту відповідно до законодавства покладається на уповноважених суб`єктів, передбачених пунктами 1, 2,4-7 частини першої статті 2 цього Закону. Відцифровані відбитки пальців рук особи отримуються після досягнення нею дванадцятирічного віку.

Таким чином, враховуючи вище зазначені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що у відповідача відсутні правові підстави для видачі позивачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, оскільки прийняття документів та оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія з 20 грудня 2016 року припинено.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI є чинним, не визнаний не конституційним, а тому підлягає застосуванню. Діючих альтернативних нормативних актів, які б врегульовували по іншому порядок видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон без безконтактного електронного носія не має.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 0240/3048/18-а.

Щодо доводів апелянта про застосування правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, то слід зазначити, що вказана правова позиція стосується визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, однак не паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до ч.4 ст.22 Закону України №5492-VI є за формою іншим документом і виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних.

Таким чином, до спірних правовідносин правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 застосуванню не підлягає.

Щодо доводів апелянта, що вона просила задовольнити заяву про відвід та передати справу, в порядку ст. 31 КАС України, на розгляд іншому складу суду, в якій було необґрунтовано відмовлено, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року заявлений позивачем відвід судді Тихонову І.В. - визнано необґрунтованим.

Заяву про відвід судді Тихонову І.В. у справі №360/1835/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Луганській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу та визначення судді для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою суду першої інстанції від 11 травня 2021 року у задоволенні заяви про відвід судді у справі №360/1835/21 відмовлено.

Статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано питання відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відвід судді обґрунтована тим, що 12 квітня 2021 року було відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , але з тексту ухвали можна зробити висновки, що суддею у новій справі визначено того самого суддю, який розглядав попередню справу ОСОБА_1 - І.В. Тихонова, та текст ухвали частково, при описанні суддею обставин справи, запозичено з ухвали про відкриття провадження в попередній справі. Позивачка зазначає, що аргументами з нової ухвали одразу скористувався відповідач: вже 14 квітня 2021 року датується його «Заява стосовно адміністративного позову ОСОБА_1 у справі 360/1835/21». Отже, використовуючи неіснуючі насправді аргументи - умисно чи з необережності відтворені суддею І.В. Тихоновим у новій ухвалі (у справі № 360/1835/21), - відповідач просить закрити провадження у справі. Згодом, у відзиві на позовну заяву відповідач знов їх використовує.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі від 06.05.2021 суд вказав, що під час прийняття позовної заяви ОСОБА_1 до розгляду та відкриття провадження у справі в ухвалі суду від 12.04.2021 було здійснено технічну помилку (описку) в частині підстав позовних вимог позивача, зазначених в позовній заяві від 02.04.2021, при цьому позовні вимоги відповідають редакції, яка викладена позивачем в прохальній частині цього позову.

Також ухвалою суду від 06.05.2021 у задоволенні заяви Управління Державної міграційної служби України в Луганській області від 15.04.2021 за Вх. №13631/2021 щодо закриття провадження у справі №360/1835/21 відмовлено за необґрунтованістю.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява про відвід судді не може ґрунтуватися лише на припущеннях існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а отже у задоволенні заяви правомірно відмовлено.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно втручання у приватність, внаслідок оформлення, видачі і користування паспортом громадянина України для виїзду за кордон, виготовленого із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру та неприйнятним оформлення паспорту відповідно до Закону №5492-VI та Порядку №152, оскільки Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014р. №152 не суперечить Закону №5492-VI, яким не передбачена можливість отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон без безконтактного електронного носія.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України у Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021 про оформлення та видачу паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні суду.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 р. у справі № 360/1835/21 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 р. у справі № 360/1835/21 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 31 серпня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв