Справа № 600/3960/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 серпня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/3960/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши заяву Чернівецької обласної прокуратури проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Чернівецької обласної прокуратури, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року в порядку та в розмірах передбачених статтею 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату заробітної плати ОСОБА_1 з 26 березня 2020 року у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру нарахувати та виплатити різницю між фактично виплаченою заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, визначений частинами 2, 3, 7 статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

- зобов`язати Чернівецьку обласну прокуратуру здійснити перерахунок та виплату у відповідності до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженого згідно рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 у справі №600/1450/20-а.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Відповідачем подано заяву проти розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження, в якій він просить суд здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтовуючи подану заяву, відповідач, посилаючись на положення пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України та примітку до статті 50 Закону України Про запобігання корупції, вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки позивач був службовою особою, яка займала відповідальне та особливо відповідальне становище. Крім цього, на думку відповідача, враховуючи складність справи, обсяг та характер доказів, що підлягають дослідженню, значення справи для сторін, розгляд у спрощеному позовному провадженні не буде сприяти повному і всебічному з`ясуванню обставин, що входять до предмету доказування.

Розглянувши заяву Чернівецької обласної прокуратури проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд зазначає наступне.

Частинами першою-третьою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Крім цього, частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи предмет даного позову та суть спірних відносин, дана адміністративна справа не віднесена Кодексом адміністративного судочинства України до жодної з категорій справ, визначених частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, безпідставними є твердження відповідача про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та, відповідно, про необхідність її розгляду за правилами загального позовного провадження.

При цьому у поданій заяві відповідач посилається на пункт 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище. А також на примітку до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції", якою визначено, що службовими особами, які займають відповідальне та особливе відповідальне становище, є прокурори. Тому, на думку відповідача, дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте такі доводи не свідчать про наявність безумовних підстав для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження з огляду на те, що дана справа відсутня у вичерпному переліку категорій справ (частина четверта статті 12 та частина четверта статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України), які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з частиною другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись адміністративна справа, враховуючи при цьому наведені вище норми процесуального права, належить до виключної компетенції суду, про що зазначається в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин та враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судом було вирішено розглядати дану справу за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що і зазначено в ухвалі про відкриття провадження від 19 серпня 2021 року.

З огляду на викладене, суд критично оцінює і твердження відповідача про те, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні не буде сприяти повному і всебічному з`ясуванню обставин, що входять до предмету доказування, ураховуючи складність справи, обсяг та характер доказів, що підлягають дослідженню, значення справи для сторін.

При цьому суд звертає увагу і на те, що спрощене позовне провадження, на відміну від загального, призначене для розгляду справ, для яких пріоритетом є швидке вирішення справи. Характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даної справи, на переконання суду, свідчать про можливість розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 241, 248, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Чернівецької обласної прокуратури проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк