Справа № 234/9511/21
Суддя: Данелюк О. М.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/9511/21
Провадження № 2-а/234/164/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Данелюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Троянчук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 234/9511/21 за позовом

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до

Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: Луганська область, Міловський район, смт. Мілове, вул Міловська, 58,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі, -

Обставини справи:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови № 016214/21 від 13.07.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Постановою про накладення адміністративного стягнення № 016214/21, складеною начальником групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних (в/ч 9938) старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною, її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1700 грн.. Зі змісту постанови вбачається, що вона порушила п. 3 Порядку затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 р. №815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на тимчасово окуповану територію України та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Вважає, що оскаржувана постанова є не законною та підлягає скасуванню з наступних підстав: неправильне застосування КУпАП та відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 КУпАП; відсутністю доказів вчинення мною адміністративного правопорушення.

Неправильне застосування КУпАП та відсутність складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 с. 204 КУпАП України.

Зі змісту оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2021 № 016214/21 слідує, що 13.07.2021 о 14:15 в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено гр. України ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України, 06.07.2020 виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України (далі ТОТ) через КПВВ «Майорске». Особою надано письмові пояснення, в яких вона зазначила, що 13.07.2021 близько 07:00 здійснила виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Новоазовськ» (ТОТ) - н.п. «Весело-Вознесенка» (РФ) в районі н.п. «Новоазовськ», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд її з ТОТ через КПВВ. Своїми діями: ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Так, ч.1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, зокрема, на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях».

Відповідно до частин 1 та 3статті 12 цього Закону, в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

28.11.2019 набрав чинності Порядок № 815, відповідно до п. 1 якого, він визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій.

Дія цього Порядку поширюється на всіх фізичних та юридичних осіб, які здійснюють такий в`їзд/виїзд і переміщення товарів через контрольні пункти в`їзду-виїзду, контрольні пункти в`їзду-виїзду на залізниці.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 815 (в редакції, чинній станом на 13.07.2021), в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в`їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку.

Контрольні пункти в`їзду-виїзду не призначені для перетинання державного кордону.

Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду-виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

З визначення термінів, викладених в пункті 2 Порядку вбачається, що контрольний пункт в`їзду/виїзду - це тимчасовий об`єкт, який складається з режимної та сервісної зон, розташованих на спеціально визначених земельних ділянках, з комплексом будівель, споруд (у тому числі спеціальних, інженерних, фортифікаційних тощо) і технічних засобів, де здійснюються заходи контролю в`їзду-виїзду осіб, транспортних засобів, товарів, вантажів та іншого майна, які переміщуються на тимчасово окуповані території та з таких територій (далі - заходи контролю), а також надаються соціальні, банківські, адміністративні, послуги поштового зв`язку та інші послуги населенню (далі - сервісні послуги), та об`єктів сервісного обслуговування;

Лінія розмежування - умовна лінія на місцевості між тимчасово окупованими територіями та контрольованими територіями, яка проходить по передньому краю передових позицій об`єднаних сил;

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що положення Порядку визначають правила в`їзду на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях та виїзду з них виключно через контрольні пункти, які розташовані на спеціально визначеній земельній ділянці в межах лінії розмежування, при цьому такі контрольні пункти не призначені для перетинання державного кордону.

Таким чином, особа підлягає відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду.

Як вбачається з постанови № 016214/21 від 13.07.2021, на неї накладено стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП за перетинання державного кордону на напрямку н.п. «Новоазовськ» (ТОТ) - н.п. «Весело-Вознесенка» (РФ) в районі н.п. «Новоазовськ».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний кордон України», державним кордоном України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 9 цього Закону, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Стаття 35 Закону України «Про державний кордон України» передбачає, що особи, винні в порушенні або спробі порушення режиму державного кордону України, прикордонного режиму або режиму в пунктах пропуску через державний кордон України, у незаконному переміщенні або спробі незаконного переміщення через державний кордон України вантажів, матеріалів, документів та інших предметів, а також в інших порушеннях законодавства про державний кордон України, несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством України.

Зокрема, стаття 204-1 КУпАП передбачає відповідальність за незаконне перетинання або спробу незаконного перетинання державного кордону України.

Таким чином, незаконний перетин державного кордону України не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, оскільки положення Порядку забороняють в`їзд/виїзд поза визначеними контрольними пунктами саме через лінію розмежування, а не державного кордону.

Вищевказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2021 року у справі №418/4696/20, від 16.02.2021 року у справі № 418/4090/20, від 25.03.2021 року у справі № 418/4774/20, рішення яких, для забезпечення єдності судової практики, не можуть бути не враховані судом першої інстанції, адже у даній категорії справ є остаточними.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбаченихст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, вважає, що її незаконного притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, у зв`язку з наступним: по-перше, відповідальність за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП настає виключно у разі переміщення саме через лінію розмежування поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду; по-друге, вона 13.07.2021 через лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України поза визначеними КПВВ не переміщувалась; по-третє, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

2. Відсутність доказів вчинення нею адміністративного правопорушення:

Докази перетинання нею 13 липня 2021 року державного кордону України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України в н.п. «Новоазовськ» під час винесення відповідачем постанови від 13.07.2021 їй для ознайомлення надані не були.

Оскільки відсутні будь-які докази про вчинення нею адміністративного правопорушення обставини про яке, вказані в постанові від 13.07.2020, твердження начальником групи ІПК відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В. Банних (в/ч 9938) старшим лейтенантом Охрімовою Іриною Сергіївною про вчинення мною адміністративного правопорушення, яке знайшло відображення в постанові № 016214/21 є нічим іншим, як припущенням, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України не може бути покладене в основу обвинувачення.

При цьому просить звернути увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не може звільняти посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2021 р. № 016214/21 про притягнення її за ч. 1 ст.204-2 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.204-2 КУпАП закрити. Стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на її користь судові витрати. Розглянути позов у її відсутність.

Ухвалою суду від 23.07.2021 року справу призначено до судового розгляду за правилами ст.286 КАС України.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач, будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не надавав.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом позивача серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст.2 КАС України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що постановою № 016214/21 від 13.07.2021 року начальника групи ІПК віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних (в/ч 9938) старшим лейтенантом Охрімовою І.С. було визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 1700 грн. штрафу на підставі того, що 13.07.2021 о 14:15 в пункті пропуску «Мілове» під час здійснення прикордонного контролю виявлено гр. України ОСОБА_1 , яка відповідно до інформації, наявної в базі даних Державної прикордонної служби України, 06.07.2020 виїхала з контрольованої території України до тимчасово окупованої території України (далі ТОТ) через КПВВ «Майорске». Особою надано письмові пояснення, в яких вона зазначила, що 13.07.2021 близько 07:00 здійснила виїзд з ТОТ до РФ на напрямку н.п. «Новоазовськ» (ТОТ) - н.п. «Весело-Вознесенка» (РФ) в районі н.п. «Новоазовськ», що також підтверджується витягом з БД, відповідно до якого відсутня інформація про виїзд її з ТОТ через КПВВ. Своїми діями: ОСОБА_1 порушила вимоги п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 № 815, відповідно до якого в`їзд/виїзд осіб на ТОТ та з таких територій здійснюється виключно через визначені КПВВ, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

В основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено визнання провини ОСОБА_1 у виявленому правопорушенні, що має ознаки складу, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

На підставі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Не зважаючи на норми вищезазначеної статті, як встановлено судом, позивача було позбавлено процесуального права на захист, не взято до уваги його пояснення, і зазначене відповідачем не спростовано.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.204-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Отже, вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, яким є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815.

Так, за п. 3 даного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Отже, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, є порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Таким чином, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Як зазначено у ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, відповідачем у порушення ч. 2, 5ст.77 КАС України не було подано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності дій як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 ч. 1 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача 13.07.2021 року оскаржуваної постанови.

При цьому, суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 177/525/17.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не було доведено, що в діях позивача 13.07.2021 року при перетині державного кордону України було встановлено порушення ОСОБА_1 «Порядку в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815, оскільки не було доведено перетинання позивачем 13.07.2021 року о 14-15 год., державного кордону України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через Державний кордон України ТОТ на напрямку н.п. Новоазовськ - Весело-Вознесенка (РФ).

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що за відсутності достатності доказів, в судовому засіданні було підтверджено доводи позивача про відсутність факту порушення ним п. 3 «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», що свідчить про неправомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова № 016214/21 від 13.07.2021 року підлягає скасуванню, а провадження по справі відносно позивача за ст.204-2ч.1 КУпАП підлягає закриттю.

Згідно ч. 4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1ст. 139 КАС України).

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 (Справа № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст.73-77,90,246,255,271-272,286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби «Мілове» ім. В.Банних (в/ч 9938) Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі- задовольнити.

Постанову начальника групи ІПК віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Мілове» імені Віктора Банних (в/ч 9938) старшого лейтенанта Охрімової Ірини Сергіївни № 016214/21 від 13.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.204-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної прикордонної служби України Східного регіонального управління Луганського Прикордонного загону ВПС «Мілове» ім. В.Банних (місце розташування за адресою: вул. Міловська, б. 58, смт Мілове, Міловського району, Луганської області, індекс 92500) на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 454,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Краматорського

міського суду О.М. Данелюк