Справа № 200/1643/21-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року справа №200/1643/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Міронової Г.М., суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. (судове рішення у повному обсязі складено та підписано 19 квітня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/1643/21-а (головуючий І інстанції суддя Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2020 року №,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.02.2021 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу ДПС (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06 листопада 2020 № , яким до неї, як приватного нотаріуса, застосований штраф у сумі 1020 грн.; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 06.11.2020 року № щодо застосування до ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1020 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 48-49).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що податковим органом була проведена камеральна перевірка ОСОБА_1 як податкового агента щодо подання з порушенням встановлених строків, з недостовірними відомостями або з помилками Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф. № 1 ДФ) за 3 квартал 2018 року, за результатами якої складено акт від 24.09.2020.

Перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 на порушення вимог п.п. 49.18.2, п. 49.18 ст. 49, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України податкових розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 3 квартал 2918, було надано з порушенням встановлених строків граничний строк подання 09.11.2018, отримано органом ДПС 21.11.2018.

Таким чином, з урахуванням п.п. 48.18.2, п. 49.18 ст. 49, п. 176.2 ст. 176, п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України апелянт вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити у повному обсязі, рішення суду залишити без змін.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Відповідачем проведено камеральну перевірку Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) за 3 квартал 2018 року приватного нотаріуса Коніченко Наталії Миколаївни, за результатами якої складено акт від 24.09.2020 року № 1870/05-99-04-31/ НОМЕР_1 , в якому вказано на порушення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, підпункту «б» п. 176.2 ст. 176 розділу ІV Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасне подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (ф. № 1ДФ) за 3 квартал 2018 року ФОП ОСОБА_1 : при граничному терміні подання 09.11.2018 року фактично подано 21.11.2018 року (а.с. 12).

Позивач оскаржила в адміністративному порядку вказаний акт перевірки, однак контролюючий орган залишив без змін висновки акту (а.с. 13-15).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 06.11.2020 року № , яким позивачу відповідно до п.119.1 ст.119 Податкового кодексу України, за порушення пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п.51.1 ст.51, підпункту «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 1020,00 грн. (а.с. 16).

Позивач оскаржила спірне податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, однак рішенням ДПС України від 11.01.2021 року №296/6/99-00-06-01-04-06 скаргу залишено без задоволення, а рішення без змін (а.с. 17-18).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За унормуванням п. 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

За унормуванням п. 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень (а.с. п. 119.2 ст. 119 Податкового кодексу України).

Особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається (п. б) п. 176.2 статті 176 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 172.4 статті 172, пункту 173.4 статті 173, пункту 174.4 статті 174 Кодексу при вчиненні нотаріальних дій, а саме:

посвідчення договорів продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна між фізичними особами, продажу (обміну) рухомого майна між стороною (сторонами) цього договору;

видача свідоцтв про право на спадщину;

посвідчення договорів дарування,

на приватних нотаріусів покладено обов`язок щокварталу подавати до контролюючого органу за місцем розташування свого робочого місця інформацію про посвідчені договори та видані свідоцтва (включаючи інформацію про вартість такого майна та суму сплаченого податку) у порядку, встановленому Кодексом для податкового розрахунку.

Пунктом 46.1 статті 46 Кодексу встановлено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 46.5 статті 46 Кодексу).

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов`язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (п. 48.1 ст. 48 Податкового кодексу України).

Форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма N 1ДФ) та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затверджено Наказом № 4.

За змістом п. 2.1. розділу II зазначеного Порядку податковий розрахунок подається окремо за кожний квартал (податковий період) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу. Окремий податковий розрахунок за календарний рік не подається. Якщо останній день строку подання податкового розрахунку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Тобто, при вчиненні вищезазначених нотаріальних дій приватний нотаріус зобов`язаний надавати інформацію контролюючим органам шляхом заповнення граф 1, 2, 3а, 4 та 5 Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ).

У зазначених графах відображається: порядковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичної особи, яка має відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта), про яку надається інформація в податковому розрахунку, сума нарахованого доходу, сума сплаченого податку на доходи фізичних осіб (у випадках передбачених Кодексом), ознака доходу згідно з довідником ознак доходів.

Таким чином при нотаріальному посвідченні договорів продажу (обміну) об`єктів нерухомого майна між фізичними особами, продажу (обміну) рухомого майна між стороною (сторонами) договору, видачі свідоцтв про право на спадщину та/або нотаріальному посвідченні договорів дарування, приватний нотаріус повинен щокварталу подавати до контролюючого органу за місцем розташування свого робочого місця Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), у строки встановлені для податкового кварталу.

Відповідно до підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 Кодексу, особи, які мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску, також зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

Зобов`язання нараховувати, утримувати та сплачувати до бюджету податок від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення обов`язків, встановлених Кодексом, поширюється лише на осіб, які відповідно до Кодексу мають статус податкових агентів.

Відповідальність за неподання або несвоєчасне подання податкового розрахунку передбачена пунктом 119.1 статті 119 Кодексу, а саме: неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 2040 гривень.

Враховуючи викладене, інформація, яку повинен подавати приватний нотаріус до контролюючого органу, не є податковою звітністю в розумінні глави 2 розділу II Кодексу, отже, підстави для застосування відповідальності, передбаченої пунктом 119.1 статті 119 Кодексу, відсутні.

Така правова позиція занотована в Узагальнюючий податковій консультації, затвердженій наказом ДФС від 17.07.2015 № 507.

На підставі викладеного суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 06.11.2020 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

І відповідачем не доведено, що, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, він діяв правомірно.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскарженого судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 р. у справі № 200/1643/21-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 30 серпня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв