Справа № 360/528/21
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року справа №360/528/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гайдар А.В., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року (повний текст складено 09 березня 2021 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/528/21 (суддя І інстанції - Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

01 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України ум. Лисичанську Луганської області, отримує пенсію з 08 червня 2020 року. 03.08.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та додала додаткові документи, а саме платіжні доручення про сплату ССВ ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" за період з червня 2015 по жовтень 2018 роки.

За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем 05.08.2020 прийнято рішення № 55 "Про відмову в допризначенні пенсії згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 ".

Відповідно до вищезазначеного рішення, ОСОБА_1 на дату звернення 03.08.2020 має страховий стаж роботи, який підтверджено записами наявними в трудовій книжці, наданими довідками про стаж роботи та за даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу, складає 35 років 10 місяців 16 днів. ОСОБА_1 працювала на ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" з 18.08.1981 по 01.06.2020 згідно копії трудової книжки від 18.08.1981. Стаж зараховано з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 31.01.2008 по 31.05.2010, з 01.01.2011 по 31.07.2012, з 01.06.2014 по 27.06.2014, з 01.12.2015 по 31.08.2019, так як сплата внесків в Пенсійний фонд України проведена згідно відміткам відділу платежів до пенсійної системи. Зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008. з 01.06.2010 по 31.12.2010. з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо, так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5). Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводу гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Рішенням відповідача № 55 від 05.08.2020 відмовлено позивачу в допризначенні пенсії згідно ст. 24 ч. 2 п. 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність платежів до пенсійної системи.

Позивач вважає дії УПФУ в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови у перерахунку пенсії незаконними, а рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 протиправним.

Враховуючи вищенаведене позивач просив суд: визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо відмови зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів"; визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 від 5 серпня 2020 року про відмову у допризначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , періоди роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів" та здійснити перерахунок пенсії з 03.08.2020 з урахуванням заробітної плати (доходу) за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів".Ухвалою суду від 05 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 68-69).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі № 360/528/21 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів". Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 від 05.08.2020 про відмову у допризначенні пенсії позивачу. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів" з 03.08.2020 та сплатити недоотриману пенсію.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за період з 01.12.2015 по 31.08.2019 позивачу зараховано стаж роботи на Сєвєродонецькому підприємстві СУ "Електромонтаж" № 448 Акціонерного товариства закритого типу "Донбаспромелектромонтаж". Зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008, з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо, так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5). Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводі гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року проведено заміну відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 08.06.2020 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську було призначено пенсію за віком при загальному стажі роботи 35 років 10 місяців 16 днів.

03 серпня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідно до рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 05.08.2020 №55, відмовлено ОСОБА_1 в допризначенні пенсії. В обґрунтування рішення зазначено, що зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008, з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводу гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

За змістом наведених норм вбачається, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 18.08.1981 прийнята в бухгалтерію бухгалтером сектору з обліку готової продукції та її реалізації у Лисичанський завод РТІ імені 50-річчя СССР; 02.08.1982 переведена у тому ж відділі бухгалтером фінансово-розрахункового сектору; 15.08.1985 переведена у тому ж відділі начальником сектору обліку по заробітній платі; 17.02.1988 переведена заступником головного бухгалтера з методології обліку; 25.12.1992 Лисичанський завод гумових технічних виробів зареєстрований орендним підприємством "Лисичанський завод гумових технічних виробів", з 10.07.1996 орендне підприємство "Лисичанський завод гумових технічних виробів" перереєстрований у відкрите акціонерне товариство "Лисичанський завод гумових технічних виробів";16.06.1997 переведена заступником головного бухгалтера; 29.08.2000 переведена головним бухгалтером; 01.06.2020 звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що стаж зараховано з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 31.01.2008 по 31.05.2010, з 01.01.2011 по 31.07.2012, з 01.06.2014 по 27.06.2014, з 01.12.2015 по 31.08.2019, тобто це період за який страхувальник сплатив страхові внески. Отже, решта періоду роботи ОСОБА_1 у ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" не зараховано до стажу, у зв`язку з несплатою ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" страхових внесків.

Позивач разом з заявою про перерахунок пенсії були надані платіжні доручення про сплату ЄСВ ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" за період з червня 2015 року по жовтень 2018 роки.

Суд зазначає, що внаслідок невиконання ВАТ "Лисичанський завод гумових технічних виробів" обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного, суд зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів".

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018 року.

Розглядаючи справу № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) Верховний Суд зазначив, що Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 12 жовтня 2006 року по 18 червня 2007 року до страхового стажу за порушення, вчинене Відкритим акціонерним товариством "Дніпродзержинський домобудівний комбінат", оскільки згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та з метою ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів", визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області №55 від 05.08.2020 про відмову у допризначенні пенсії позивачу та зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ "Лисичанський завод гумових виробів" з 03.08.2020 та сплатити недоотриману пенсію.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі № 360/528/21- залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі № 360/528/21- залишити без змін.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді А.В. Гайдар

І.В.Сіваченко