Справа № 200/6626/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 р. Справа№200/6626/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області від 18 листопада 2020 року №366;

2. Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління ПФУ Донецької області зарахувати до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 , з 06 лютого 1995 року по 19 березня 1998 року, у кількості - 3 роки 1 місяць 14 днів;

3. Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління ПФУ Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з 10 лютого 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 року в адміністративній справі №200/12991/19-а повторно розглянуто заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" та відмовлено у призначенні пенсії на підставі відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". На переконання позивача, при прийнятті спірних рішень відповідачем не взято до уваги висновки суду у справі №200/12991/19-а.

Ухвалою від 02 червня 2021 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року замінено відповідача у справі № 200/6626/21-а з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3).

12 липня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що ОСОБА_1 , 15.06.2018 року звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатами розгляду документів встановлено, що загальний стаж позивача станом на 01.06.2018 року складав 20 років 10 міс.01 день.

Відповідно до наданої трудової книжки стаж роботи позивача в колгоспі «Стяг комунізму» з 03.05.1984 р. по 14.10.1984 р. та 18.05.1985р. по 29.10.1985 р. не підтверджено даними про кількість відпрацьованих трудоднів, не надано довідку, що підтверджує період роботи з урахуванням відпрацьованих трудоднів.

За таких обставин не зараховано до страхового стажу роботи позивача в колгоспі «Стяг комунізму» з 03.05.1984 р. по 14.10.1984 р. та 18.05.1985р. по 29.10.1985 р.

Довідка про фактично відпрацьований час позивачем не надавалась.

Рішенням №65 від 19.10.2018р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2020р. по справі №200/12991/19-а зобов`язано управління скасувати рішення №65 від 19.10.2018р. та повторно розглянути заяву позивача від 15.06.2018 року про призначення пенсії відповідно до ст.26 Закону України №1058.

18.11.2020 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2020р. повторно було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.06.2018р. про призначення пенсії за віком .

Розглянувши повторно документи вирішено було не зарахувати до загального стажу періоди роботи :

- з 01.01.1996 р. по 19.03.1998р. оскільки відсутня посада уповноваженої особи, яка зробила запис про звільнення з ТОВ «Азов Піндос -СТМ» та прізвище;

з 06.02.1995 р. у виробничо комерційній фірмі «Понтос» оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з підприємства, або звільненням у зв`язку з переведенням до ТОВ «Азов Піндос-СТМ», завірений печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи, з уточненням посади, з номером та датою наказу про звільнення.

До загального страхового стажу , з урахуванням висновків суду, було зараховано періоди роботи в колгоспі «Стяг комунізму» з 03.05.1984 р. по 14.10.1984 р. та з 18.05.1985р по 29.10.1985р.

Таким чином загальний страховий стаж позивача після повторного розгляду заяви від 19.10.2018р. складає 22 роки 01 місяців 25 днів.

Рішенням №266 від 18.11.2020р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

На підставі викладеного управління просить відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі.

9 липня 2021 року представник позивача надав через канцелярію суду відповідь на відзив, згідно якої заперечував проти відзиву та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Враховуючи, що суддя Хохленков О.В. у період з 5 липня 2021 року по 19 липня 2021 року перебував у щорічній основній відпустці, а з 19 липня 2021 року по 30 липня 2021 відсутній, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (перебував на лікарняному), питання справа розглянута після виходу судді з лікарняного.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що встановлено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 25 жовтня 2000 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (а.с.12-14).

З 05 січня 1987 року постійне місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить штамп про реєстрацію місця проживання, проставлений в його паспорті (а.с. 13).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, 3 та суб`єктом владних повноважень.

19 жовтня 2018 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області прийняло рішення № 65, яким відмолено позивачу в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року у справі №200/12991/19-а адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (ідентифікаційний код: 42171861, місцезнаходження: 87548, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Зелінського, буд. 27а) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 19 жовтня 2018 року № 65 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язано Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 червня 2018 року № 2961 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення набрало законної сили 06 листопада 2020.

18.11.2020 р. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.02.2020 р. повторно було розглянуто заяву ОСОБА_1 від 15.06.2018р. про призначення пенсії за віком .

Розглянувши повторно документи вирішено було не зарахувати до загального стажу періоди роботи :

- з 01.01.1996р. по 19.03.1998р. оскільки відсутня посада уповноваженої особи, яка зробила запис про звільнення з ТОВ «Азов Піндос -СТМ» та прізвище;

з 06.02.1995 р у виробничо комерційній фірмі «Понтос» оскільки в трудовій книжці відсутній запис про звільнення з підприємства, або звільненням у зв`язку з переведенням до ТОВ «Азов Піндос -СТМ», завірений печаткою підприємства та підписом уповноваженої особи, з уточненням посади, з номером та датою наказу про звільнення.

Загальний страховий стаж Позивача після повторного розгляду заяви від 19.10.2018р. складає 22 роки 01 місяців 25 днів.

Рішенням №266 від 18.11.2020 р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років .

Не погодившись зі спірними рішеннями відповідача, яким позивачу повторно відмовлено у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх соціальних прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України Про пенсійне забезпечення№1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років, з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року не менше 26 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплене пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 5 Інструкції встановлено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

5.1. Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

5.2. Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача

Запис 32 06 лютого 1995 року на підставі наказу від 06 лютого 1995 року № 9 прийнятий на роботу до виробничо-комерційної фірми «Понтос» шліфувальником.

Запис 33 01 січня 1996 року на підставі наказу від 01 січня 1996 року № 1 зарахований до списочного складу товариства з обмеженою відповідальністю «Азов-Піндос-СТМ» за переведенням з виробничо-комерційної фірми «Понтос» каменотесом.

Запис 34 19 березня 1998 року на підставі наказу від 19 березня 1998 року № 2 звільнений за власним бажанням.

З огляду на викладене, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання/перерахунку пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що період роботи з 06 лютого 1995 року по 19 березня 1998 року підлягає зарахуванню до загального трудового стажу ОСОБА_1 .

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію, суд зазначає наступне.

Ухвалюючи рішення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) у справі "Чуйкіна проти України" (CASEOFCHUYKINAv. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplexv. Croatia), заява №58112/00, пункт 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kuticv. Croatia), заява №48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд звертає увагу на те, що жодних інших перешкод та/або недотримання процедури звернення із заявою про призначення пенсії, аніж тих, яким судом надано правову оцінку у ході розгляду цієї справи, відповідачем не наведено, а тому суд робить висновок, що позивачем виконані всі передбачені законодавством умови для призначення пенсії за віком.

Оскільки суд приймає рішення про зарахування періоду роботи з 06 лютого 1995 року по 19 березня 1998 року до загального страхового стажу ОСОБА_1 , то його страховий стаж на 15.06.2018 року складає 25 років 3 місяця 8 днів.

Тобто, стаж для призначення пенсії з 15.06.2018 року достатній.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію з 10 лютого 2018 року.

Відтак, оскільки для прийняття рішення про призначення пенсії за віком виконано всі умови, визначені законом: позивач із настанням календарної дати (10.02.1958) досяг 60-річного віку, за наявності відповідного стажу роботи (з урахуванням врахованих судом періодів), на переконання суду, зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію з 15.06.2018 року, тобто з моменту звернення до органу пенсійного фонду, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Такий спосіб захисту прав позивача матиме наслідком дотримання судом основних принципів здійснення судочинства, не буде втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки судом під час розгляду справи та відповідачем під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії не встановлено інших підстав для відмови у призначенні пенсії, аніж досліджені та спростовані судом у ході розгляду справи.

Водночас, самі по собі дії відповідача у межах спірних правовідносин не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх протиправними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача, відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у пункті 3.1. Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010) зазначено, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Крім того, суд не вбачає наявних підстав для визначення кількісних значень періодів (років, днів та місяців), що підлягають зарахуванню до пільгового стажу, оскільки такий підрахунок є компетенцією пенсійного органу та здійснюється ним виходячи із визначеного судом загального періоду.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно абзацу другому частини 4 статті 245 КАС Україні у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір в розмірі 908 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Маріупольського об`єднаного управління ПФУ Донецької області від 18 листопада 2020 року №366.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) зарахувати до загального страхового стажу період роботи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) з 06 лютого 1995 року по 19 березня 1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) призначити ОСОБА_1 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) пенсію за віком, з 15 червня 2018 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 ) у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривен 00 копійок).

У задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу період роботи у кількості - 3 роки 1 місяць 14 днів, відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею головуючим 02 вересня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Хохленков