Справа № 120/5387/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2021 р. Справа № 120/5387/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

28.05.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного Управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 11.05.2021 відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5733-17, якою зобов`язано його сплатити заборгованість зі єдиного внеску в розмірі 37788,74 грн.

Прийняту відповідачем вимогу про сплату боргу позивач вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню, оскільки податковим органом помилково зроблено висновок про його статус як фізичної особи - підприємця, що зумовило неправомірне визначення його статусу як платника єдиного внеску.

Крім того позивач зазначає, що вже звертався до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 № Ф-7324-17 і рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 120/2281/20-а, яке набрало законної сили 10.11.2020 скасовано вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 № Ф-7324-17. Цим рішенням також встановлено факт відсутності позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також відомостей щодо проведення реєстрації припинення фізичної особи підприємця.

Ухвалою від 01.06.2021 позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

17.06.2021 на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків, вказаних в ухвалі від 01.06.2021.

Ухвалою від 18.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачеві 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву.

09.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку Вінницької ДПІ (м. Вінниця) ГУ ДПС у Вінницькій області у статусі фізичної особи - підприємця, що знаходиться на загальній системі оподаткування.

Відповідач також вказав, що відповідно до даних інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 нараховано єдиний соціальний внесок, а саме: за 2017 рік 8448,00 грн, термін сплати 09.02.2018, за 1 квартал 2018 2457,18 грн., термін сплати 19.04.2018, за 2 квартал 2018 - 2457,18 грн., термін сплати 19.07.2018, за 3 квартал 2018 - 2457,18 грн., термін сплати 19.10.2018, за 4 квартал 2018 2457,18 грн., термін сплати 21.01.2019, за 1 квартал 2019 2754,18 грн., термін сплати 19.04.2019, за 2 квартал 2019 2754,18 грн., термін сплати 19.07.2019, за 3 квартал 2019 2754,18 грн., термін сплати 21.10.2019, за 4 квартал 2019 2754,18 грн., термін сплати 20.01.2020, за січень лютий 2020 2078,12 грн., термін сплати 21.04.2020, за червень 2020 1039,06 грн., термін сплати 20.07.2020, за 3 квартал 2020 3178,12., термін сплати 19.10.2020, за листопад грудень 2020 -2200 грн., термін сплати 19.01.2021.

Таким чином станом на 11.05.2021 борг ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 становить 37788,74 грн.

Також одночасно із відзивом на позовну заяву відповідачем подано клопотання про заміну відповідача правонаступником.

Ухвалою від 28.08.2021 задоволено клопотання відповідача та замінено Головне управління ДПС у Вінницькій області () його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області (код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Дата ухвалення рішення обумовлена, в тому числі, перебуванням судді у справі в період з 20.08.2021 по 27.08.2021 в щорічній відпустці на підставі Наказу від 09.08.2021 № 114-в/к.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заяви по суті справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

ОСОБА_1 був зареєстрований 28.12.1999 року Реєстраційною палатою Вінницької області як суб`єкт підприємницької діяльності.

Як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у ньому відсутні відомості щодо реєстрації ОСОБА_1 фізичною особою-підприємцем (а.с.15-18).

14.04.2020 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7324-17, згідно з якою загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 29293,44 грн.

Не погоджуючись із вказаною вимогою позивач звернувся із адміністративним позовом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 120/2281/20-а, яке набрало законної сили 10.11.2020, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7324 -17-, прийняту Головним управлінням ДПС у Вінницькій області 14.04.2020. Судом встановлено, що позивач на податковому обліку як фізична особа підприємець не перебуває. Відомості про реєстрацію статусу позивача як фізичної особи підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань як і відомості про проведення реєстрації припинення фізичної особи підприємця відсутні (а.с.19-26).

Відповідно до інформації інтегрованої картки платника податків (внесків) за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування) за позивачем рахується борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 37788,74 грн. (а.с.45-48).

На підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5733-17 від 11.05.2021 про сплату боргу в сумі 37788,74 грн. (а.с.44).

Вказана вимога була надіслана на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_1 ). Відповідне поштове відправлення вручене 15.05.2021 (а.с.44).

Позивач зазначає, що оскільки він не є фізичною особою - підприємцем обов`язок сплати єдиного соціального внеску на нього не розповсюджується. Тому вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) є незаконною та має бути скасована.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановлення обставин справи, суд керується такими мотивами.

Як встановлено судом, позивач був зареєстрований 28.12.1999 Реєстраційною палатою Вінницької області як суб`єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону від 08.07.2010 № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Таким чином визначення наявності у позивача статусу фізичної особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності у нього обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску.

01.07.2004 набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців" від 15.05.2003 № 755-IV. Згідно з преамбулою цей Закон регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Так, відповідно до ст. 3 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Статтею 4 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ст. 5 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців проводиться державним реєстратором виключно у виконавчому комітеті міської ради міста обласного значення або у районній, районній у містах Києві та Севастополі державній адміністрації за місцезнаходженням юридичної особи або за місцем проживання фізичної особи - підприємця.

Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення органів державної влади, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру (ст. 16 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004)).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

Частина перша статті 42 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) передбачала, що для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем (далі - заявник), повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст. 43 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) за відсутності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації фізичної особи - підприємця державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця на підставі відомостей реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця. Дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця є датою державної реєстрації фізичної особи - підприємця.

Водночас в силу приписів ч. 5 ст. 43 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державний реєстратор не пізніше наступного робочого дня з дати державної реєстрації фізичної особи - підприємця зобов`язаний передати відповідним органам статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування повідомлення про проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця із зазначенням номера та дати внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру та відомості з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця для взяття фізичної особи - підприємця на облік.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності.

Частиною 3 ст. 46 Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) встановлено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Отже, державна реєстрація засвідчує не тільки факт припинення статусу підприємця, але і його набуття.

Пунктом 2 розділу VIII "Прикінцевих положень" Закону від 15.05.2003 № 755-IV (станом на 01.07.2004) було визначено, що державний реєстратор протягом 2004 - 2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

01.07.2010 було прийнято Закон України № 2390-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємці" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання (далі - Закон від 01.07.2010 № 2390 - VI)

Відповідно до Прикінцевих і перехідних положень Закону від 01.07.2010 № 2390 - VI:

- процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (п. 2).

- усі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв (п. 3).

- свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними (п.4).

З наведеного можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для збереження статусу фізичними особами, зареєстрованими до 01.07.2004 як суб`єктами підприємницької діяльності, було проходження процедури державної реєстрації як фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі. При цьому датою державної реєстрації фізичної особи-підприємця вважалася дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Водночас суд зазначає, що Законом від 15.05.2003 № 755-IV не було встановлено обов`язку суб`єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб щодо проходження обов`язкової державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі та правових наслідків не проходження такої реєстрації.

Відтак, на думку суду, після набрання 01.07.2004 чинності Законом від 15.05.2003 № 755-IV позивач автоматично не набув статусу фізичної особи - підприємця в розумінні положень цього закону, оскільки не вчинив передбачених ним дій для проведення державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про збереження статусу фізичної особи підприємця у позивача. Відповідачем не надано доказів подання позивачем державному реєстратору, у встановлений пунктом 2 розділу ІІ Закону № 2390-VI строк, реєстраційної картки для включення відомостей про нього до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтва про його державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання такого свідоцтва. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів отримання позивачем свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи нового зразка.

За таких обставин, суд критично оцінює аргументи відповідача щодо наявності у позивача статусу фізичної особи - підприємця і, як наслідок, платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, суд зазначає, що позивач вже звертався до суду із позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 № Ф-7324-17 і рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 120/2281/20-а, яке набрало законної сили 10.11.2020 скасовано вимогу Головного управління ДПС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 № Ф-7324-17.

Вказаним рішенням було встановлено факт відсутності запису про позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також відомостей щодо проведення реєстрації припинення фізичної особи підприємця.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України, вищезазначені обставини не потребують доказування. Встановлені у межах розгляду іншої адміністративної справи обставини додатково вказують на відсутність у позивача статусу платника єдиного внеску та на протиправність нарахування йому зобов`язань із сплати внеску оскаржуваною вимогою.

Щодо посилання відповідача на відомості з інтегрованої картки платника податків, то суд не може вважати такі відомості беззаперечним доказом того, що позивач зареєстрований як фізична особа - підприємець, адже відповідних записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не міститься. Відповідачем не надано доказів того, що позивач є платником єдиного внеску у відповідності до Закону від 08.07.2010 № 2464-VI, у зв`язку з чим оскаржена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2021 Ф-5733-17 є протиправною.

Щодо зобов`язання відповідача зняти позивача з обліку як фізичну особу підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то суд враховує, що відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.97), кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 6 вересня 2005 року у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16 серпня 2013 року у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

Судом встановлено, що питання про наявність у позивача статусу фізичної особи - підприємця і як наслідок статусу платника єдиного податку та похідного від цього обов`язку сплачувати єдиний внесок вже розглядалося судом.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 120/2281/20-а, яке набрало законної сили 10.11.2020, визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 № Ф-7324 -17-, прийняту щодо позивача. Цим судовим рішенням встановлено, що позивач на обліку як фізична особа підприємець не перебуває. Відомості про реєстрацію статусу позивача як фізичної особи підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань як і відомості про проведення реєстрації припинення фізичної особи підприємця відсутні. Обов`язок сплачувати єдиний внесок на позивача не поширюється (а.с.19-26).

Незважаючи на це, відповідач повторно неправомірно прийняв вимогу № Ф-5733-17 від 11.05.2021 проігнорувавши висновки суду у справі № 120/2281/20-а про відсутність у позивача статусу фізичної особи - підприємця - платника єдиного внеску. Як з`ясовано, причиною цього стала недостовірна інформація щодо позивача яка внесена до його облікових даних.

З огляду на це, недостовірні відомості про ОСОБА_1 як фізичну особу підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що внесені до облікових даних про нього в подальшому стануть причиною неправомірного нарахування йому зобов`язань за аналогічних обставин, а тому захист його прав та інтересів у спосіб скасування вимог про сплату ЄСВ буде неповним.

Відтак, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача вчинити дії та зняти ОСОБА_1 з обліку як фізичну особу підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інакше судовий захист не буде вважатися повним та ефективним, а позивачу далі протиправно нараховуватиметься єдиний соціальний внесок.

При цьому суд враховує, що у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву Головним управлінням ДПС у Вінницькій області не висловлено жодного аргументу у спростування позовних вимог про зобов`язання вчинити дії.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1816,00 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) із єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування прийняту Головним управлінням ДПС у Вінницькій області № Ф-5733-17 від 11.05.2021.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Вінницькій області зняти ОСОБА_1 з обліку як фізичну особу підприємця та платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович