Справа № 540/1768/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/1768/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі щодо не призначення ОСОБА_1 на посаду у органах податкової міліції Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 04.10.2018 року по 21.01.2021 року;

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо не виплати заробітної плати ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року.

- стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час незаконного перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року, з відрахуванням обов`язкових податків, зборів та платежів;

- допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час незаконного перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року, з відрахуванням обов`язкових податків, зборів та платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, з 25.07.2012 року позивач проходив службу в підрозділах податкової міліції, 21.01.2021 року був звільнений в запас Збройних Сил України за пп. "г" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114.

З 11.05.2018 року по 18.09.2018 року ОСОБА_1 займав посаду заступника начальника відділу розслідувань кримінальних покарань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

З 18.09.2018 року до моменту звільнення, ОСОБА_1 перебував в розпорядженні ГУ ДФС. ОСОБА_1 вважає, що його перебування в розпорядженні в період з 18.09.2018 року до моменту звільнення є незаконним, оскільки приписи Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджених постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114 дозволяють перебування в розпорядженні строком до 15 діб.

Позивач зазначає, що в період з 18.09.2018 року він постійно знаходився на робочому місці.

Однак, з 18.11.2018 року й по дату звільнення позивачу не виплачувалось грошове забезпечення, що він вважає протиправним. Просить задовольнити позов та стягнути з відповідача кошти за час перебування в розпорядженні.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі щодо не призначення ОСОБА_1 на посаду у органах податкової міліції Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 04.10.2018 року по 21.01.2021 року повернуто позивачу.

В іншій частині позовних вимог провадження в справі відкрито, про що постановлено ухвалу від 22.06.2021 року.

12.07.2021 року відповідачем подано відзив на позов, в якому заявлених позовних вимог він не визнає. Вважає, що вимоги позивача в даному позові ідентичні вимогам в справі №540/595/21. Пояснює, що ОСОБА_1 було переведено в розпорядження на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20.06.2018 року. Зазначає, що позивача було завчасно повідомлено про дату проведення позачергової атестації, що дало йому достатньо часу для підготовки. Вказує, що результати атестації може оскаржити її шляхом звернення до ГУ ДФС з вмотивованим рапортом.

Звільнено позивача було після отримання ним попередження щодо наступного вивільнення.

На підставі викладеного, позивач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши доводи позову, відзиву на нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Так, судом встановлено, що Наказом Державної податкової служби у Херсонській області від 25.07.2012 року №374-о "Про призначення" визначено ОСОБА_1 призначити з 25.07.2012 року на посаду старшого слідчого відділення державної податкової інспекції у м. Новій Каховці Херсонської області Державної податкової служби.

В період з дати видання наведеного наказу до 18.09.2018 року позивач проходив службу в органах податкової міліції на посадах старшого слідчого, начальника відділу розслідування кримінальних проваджень, заступника начальника відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань.

Наказом ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 18.09.2018 року №335-о підполковника податкової міліції ОСОБА_1 зараховано з 18.09.2018 року за особистим проханням у розпорядження ГУ ДФС, звільнивши з посади заступника начальника відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС.

Наказом ГУ ДФС №1-0 від 21.01.2021 року ОСОБА_1 , зарахованого в розпорядження ГУ ДФС, 21.01.2021 року звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України за підпунктом "г" п.64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Позивач, вважаючи протиправною не виплату йому грошового забезпечення за час перебування в розпорядженні ГУ ДФС, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Так, згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується…Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 року Пленум Верховного Суду України,звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України ( 254к/96-ВР ), КЗпП і інших актів законодавства України.

Також, Верховний Суд України зазначив, що діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці.

Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (надалі - Закон № 889-VIII).

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції.

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 Податкового кодексу України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 353.4. цієї статті передбачено, що особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються такі спеціальні звання: вищий начальницький склад: генерал-полковник податкової міліції; генерал-лейтенант податкової міліції; генерал-майор податкової міліції (підпункт 353.4.1); старший начальницький склад: полковник податкової міліції; підполковник податкової міліції; майор податкової міліції (підпункт 353.4.2); середній начальницький склад: капітан податкової міліції; старший лейтенант податкової міліції; лейтенант податкової міліції (підпункт 353.4.3); молодший начальницький склад: старший прапорщик податкової міліції; прапорщик податкової міліції (підпункт 353.4.4); рядовий склад: рядовий податкової міліції (підпункт 353.4.5).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 станом на дату зарахування в розпорядження ГУ ДФС мав спеціальне звання підполковника податкової міліції, отже відносився до старшого начальницького складу.

Пунктом 1 Положення "Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 р. N 1716, встановлено, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу в порядку, встановленому Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114.

Тобто, на співробітників податкової міліції поширено дію Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. N 114 (далі - Положення №114).

Відповідно пп. "в", "г" п.40 Положення №114, призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, зокрема, те, що при здійсненні організаційно-штатних заходів особи начальницького складу можуть зараховуватися в розпорядження органу внутрішніх справ на строк не більше 15 діб.

У виняткових випадках, пов`язаних з особливими обставинами, перебування в розпорядженні органу внутрішніх справ понад 15 діб, але не більше двох місяців, допускається з дозволу Міністра внутрішніх справ. До цього строку не зараховуються періоди перебування в установлених цим Положенням відпустках /крім відпусток по вагітності, родах і догляду за дитиною/, на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах.

Переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу має здійснюватися, як правило, без зарахування їх у розпорядження відповідного органу внутрішніх справ; призначення на посади осіб, які перебувають у розпорядженні відповідного органу, провадиться в найкоротший строк, але не пізніше двох місяців із дня звільнення їх з посади.

Суд зазначає, що з метою встановлення факту виконання позивачем обов`язку щодо виходу на службу під час перебування в розпорядженні, ухвалою від 22.06.2021 року відповідача, окрім іншого, зобов`язано в строк до 13.07.2021 року надати суду завірені належним чином копії табелю обліку робочого часу відносно позивача за період з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно ч.2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6 ст.80 КАС України).

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч.7 ст.80 КАС України).

Згідно ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

В даному конкретному випадку, обов`язковим до виконання судовим рішенням відповідачу - суб`єкту владних повноважень встановлено зобов`язання. Про існування такого зобов`язання суд повідомляв відповідача. В відзиві на позов, ГУ ДФС зазначає, що ухвала суду від 22.06.2021 року ним отримана.

Проте, не зважаючи на викладене в порушення наведених приписів Конституції та кодифікованого закону України відповідач вимоги ухвали суду не виконав (станом на дату прийняття даного рішення), про причини невиконання суд не повідомив.

Таким чином підстави ненадання доказів комісії не можуть бути визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, суд визнає обставину для з`ясування якої витребовувався доказ - факт того, що ОСОБА_1 протягом всього строку перебування в розпорядженні виходив на службу.

Механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначення форми та порядку видачі грошових атестатів врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року № 616 (далі - Порядок №616).

Порядок нарахування та виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні органів ДФС, передбачено розділом X Порядку №616.

Так, наведеним розділом визначено, що особам начальницького складу податкової міліції, зарахованим у розпорядження відповідних органів ДФС у разі здійснення організаційно-штатних заходів на термін не більше 15 діб, грошове забезпечення з дня зарахування у розпорядження виплачується з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за останньою посадою.

Зазначені види грошового забезпечення встановлюються на період розпорядження на підставі грошового атестата наказом органу ДФС, до якого особу начальницького складу податкової міліції направлено у розпорядження.

У виняткових випадках, пов`язаних з особливими обставинами, перебування у розпорядженні органу ДФС понад 15 діб, але не більше двох місяців допускається з дозволу Голови ДФС. У такому разі грошове забезпечення виплачується протягом цього періоду в розмірі, визначеному у пункті 1 цього розділу. Днем зарахування у розпорядження вважається день підписання наказу або день, зазначений у наказі.

Виплата грошового забезпечення здійснюється за період перебування в розпорядженні, до якого не зараховуються:

1) час перебування у відпустках, установлених постановою № 114 (крім відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами і догляду за дитиною);

2) час перебування на лікуванні (обстеженні) у лікувальних закладах;

3) час перебування на навчально-екзаменаційних сесіях заочних, вечірніх відділень вищих навчальних закладів;

4) час відсторонення осіб начальницького складу податкової міліції у випадках, передбачених законодавством.

Особам начальницького складу податкової міліції, які перебувають у розпорядженні і не виходять на службу без поважних причин, грошове забезпечення не виплачується (п.5 Розд. Х Порядку №616).

З аналізу наведеного в сукупності з зазначеними приписами Конституції України слід дійти висновку, що ГУ ДФС за передбачених пп. "в", "г" п.40 Положення №114 обставин наділений повноваженням щодо зарахування в розпорядження органу ДФС співробітників податкової міліції.

Реалізація зазначеного права суб`єктом призначення, згідно приписів п.п.1, 2 Розд. Х Порядку №616, має наслідком виплату особі, яку зараховано в розпорядження, грошового забезпечення в розмірі, передбаченому п.1 Розд. Х Порядку №616.

Згідно наявного в справі Наказу ГУ ДФС від 18.09.2018 року №335-о "Про звільнення з посади" ОСОБА_1 переведено в розпорядження ГУ ДФС.

Суд звертає увагу, що в рамках даного рішення ним не надається оцінка правомірності прийняття начальником ГУ ДФС відповідного наказу та строку його дії (зокрема, щодо граничного строку перебування в розпорядженні - 2 місяці).

Визначальним для даної справи є те, що фактично наказ ДФС від 18.09.2018 року №335-о "Про звільнення з посади" діяв з 18.09.2018 року до 21.01.2021 року - дати, коли позивача наказом ГУ ДФС №1-0 від 21.01.2021 року звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України.

Обмеження ж строку можливого перебування особи в розпорядженні стосується в першу чергу керівництва відповідного органу та регламентує саме його обов`язок призначити особу на посаду в найкоротший строк, оскільки саме суб`єкт призначення наділений відповідним повноваженням.

Особа, яка знаходиться в розпорядженні позбавлена можливості ініціювати процес призначення на посаду.

Тому, наслідки бездіяльності ГУ ДФС що полягає в ігноруванні приписів пп. "в", "г" п.40 Положення №114 та Розділу Х Порядку №616 щодо необхідності призначення особи на посаду до закінчення граничного строку перебування її в розпорядженні - 15 днів (у виключних випадках - 2 місяці) не можуть бути покладені на співробітника органу, оскільки він не має правового інструменту щодо дотримання наведених строків.

Окрім наведеного, приписи ст. 22 Закону України "Про оплату праці" передбачають, що суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Положення наведеної статті є гарантіями дотримання прав особи щодо оплати праці.

З аналізу викладеного в сукупності слід дійти висновку, що передбачені п.п.1, 2 Розд. Х Порядку №616 виплати мали бути здійснені позивачу, як особі, яку зараховано в розпорядження ГУ ДФС та яка протягом всього строку перебування в розпорядженні виходила на службу.

Нездійснення відповідних виплат є недотриманням законодавчо встановлених гарантій прав особи щодо оплати праці та порушенням приписів п.п.1, 2 Розд. Х Порядку №616.

Як зазначено Верховний Суд України в ухвалі від 12.01.2017 року по справі 810/2402/16 у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючі за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру. Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

В даному випадку, під час судового розгляду, встановлено обов`язок ГУ ДФС щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заробітної плати під час перебування позивача в розпорядженні за період з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню суд виходить з наступного.

Так, п.1 Розд. Х Порядку №616 передбачено, що особам начальницького складу податкової міліції, зарахованим у розпорядження відповідних органів ДФС у разі здійснення організаційно-штатних заходів на термін не більше 15 діб, грошове забезпечення з дня зарахування у розпорядження виплачується з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за останньою посадою.

Суд зазначає, що з метою встановлення точного розміру складових грошового забезпечення позивача за період до його зарахування в розпорядження ГУ ДФС, ухвалою від 22.06.2021 року відповідача, окрім іншого, зобов`язано в строк до 13.07.2021 року надати суду довідку з відповідними даними.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно ч.2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6 ст.80 КАС України).

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали (ч.7 ст.80 КАС України).

Згідно ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

В даному конкретному випадку, обов`язковим до виконання судовим рішенням відповідачу - суб`єкту владних повноважень встановлено зобов`язання. Про існування такого зобов`язання суд повідомляв відповідача. В відзиві на позов, ГУ ДФС зазначає, що ухвала суду від 22.06.2021 року ним отримана.

Проте, не зважаючи на викладене в порушення наведених приписів Конституції та кодифікованого закону України відповідач вимоги ухвали суду не виконав (станом на дату прийняття даного рішення), про причини невиконання суд не повідомив.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними в ній доказами.

Так, враховуючи, що в матеріалах справи наявний послужний список ОСОБА_1 , відомості щодо його спеціального звання, а також факт ненадання відповідачем без поважних підстав витребуваних судом доказів, суд вважає єдиним можливим способом вирішення спору в частині належної позивачу суми - здійснення розрахунку на підставі наявних доказів та норм права, що регулюють порядок їх обрахунку.

Отже, з метою встановлення суми, що підлягає стягненню з відповідача за період перебування ОСОБА_1 в розпорядженні з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року, суд має встановити розмір посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років за останньою посадою.

Так, в матеріалах справи наявні розрахункові листи за 2020, 2021 роки, відносно ОСОБА_1 (а.с.101, 102) в яких розмір посадового окладу позивача вказаний на рівні 7330,00 грн. Отже, розмір посадового окладу встановлений на підставі доказів та становить 7330,00 грн.

Щодо інших складових, суд зазначає таке.

Відповідно п.1 Розд. III Порядку №616 оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до постанови № 704 (з урахуванням пункту 4 постанови № 704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21 березня 2002 року № 277 "Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - постанова № 114).

Відповідно наявних в справі документів, ОСОБА_1 має спеціальне звання - підполковник податкової міліції.

Відповідно схеми тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, яка є додатком 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 (далі - Постанова №704) спеціальному званню підполковник податкової міліції відповідає тарифний коефіцієнт "0,8".

Згідно регулювання, передбаченого п.4 Постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Відповідно ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік", розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 становить 1762,00 грн.

Таким чином, розмір окладу за військовими (спеціальними) званнями ОСОБА_1 підлягає визначенню шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт. Тобто розмір окладу за спеціальним званням ОСОБА_1 становить 1410,00 грн (1762,00 грн*0,8= 1410,00грн (з заокругленням передбаченим постановою)).

Відповідно п.1 Розд. IV Порядку №616 надбавка за вислугу років особам начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) виплачується у розмірах, визначених додатком 16 до постанови № 704, з дня виникнення права на її отримання.

З довідки про періоди служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справи та податкової міліції від 26.10.2020 року №63/21-97-07, яка наявна в матеріалах справи (а.с.11), позивач проходив службу в зазначених органах з 15.08.1998 року по 12.10.2011 року та в період з 25.07.2012 року по 18.09.2018 рік (до зарахування в розпорядженні).

Отже, значення вислуги років позивача, яке є величиною для визначення показників даної адміністративної справи та не може використовуватись як преюдиційне значення, до зарахування ОСОБА_2 в розпорядження становить 19 років 3 місяці 23 дні.

Відповідно розмірів надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які є додатком 16 до Постанова №704, розмір надбавки, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за вислугу років від 15 до 20 років становить 40 відсотків.

Таким чином розмір надбавки за вислугу років ОСОБА_2 становить 3496,00 грн (0,4* (7330,00 грн+1410,00грн)=3496,00 грн).

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що розмір грошового забезпечення, який підлягав виплаті позивачу щомісячно за час його перебування в розпорядженні ГУ ДФС становить 12236,00 грн (7330,00 грн + 1410,00 грн + 3496,00грн=12 236,00 грн).

Кількість робочих днів, яка підлягає взяттю до обрахунку для визначення середньоденного заробітку має бути визначена з огляду на кількість днів в останніх двох місяців роботи позивача на посаді - серпень, вересень 2018 року. Кількість робочих днів в серпні 2018 року становить 22 дні, в вересні 20 робочих днів. Середня кількість робочих днів за місяць становить 21 день ((22+20)/2=21 день).

Отже, розмір середньоденного заробітку за час перебування в розпорядженні становить 12236,00 грн/21=582,67 грн/день.

Кількість днів перебування ОСОБА_1 в розпорядженні без виплати грошового забезпечення з 21.11.2018 року по 21.01.2021 рік становить 541 робочий день.

Отже, належна позивача за цей період сума становить 315224,47 грн (541 р.д*582,67= 315 224,47 грн.)

Таким чином, стягненню з ГУ ДФС на користь ОСОБА_1 за час перебування ОСОБА_1 в розпорядженні з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року підлягає грошове забезпечення в розмірі 315224,47 грн.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Розмір грошового забезпечення за один місяць, в силу викладеного вище складає 12236,00 грн.

Відтак, рішення суду в частині стягнення з ГУ ДФС на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час перебування в розпорядженні у розмірі стягнення за один місяць у розмірі 12236,00 грн підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність своєї бездіяльності щодо не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час його перебування в розпорядженні за період з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, місцезнаходження: просп. Ушакова, буд.75, м. Херсон, 73026) щодо не виплати ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) за час перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року.

Стягнути з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, місцезнаходження: просп. Ушакова, буд.75, м. Херсон, 73026) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення в розмірі 315224 (триста п`ятнадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн 47 коп. за час його перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі з 21.11.2018 року по 21.01.2021 року, з відрахуванням обов`язкових податків, зборів та платежів.

Допустити до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, місцезнаходження: просп. Ушакова, буд.75, м. Херсон, 73026) на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в межах стягнення за один місяць у розмірі 12236,00 (дванадцять тисяч двісті тридцять шість) грн з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 106030000