Справа № 280/5170/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 серпня 2021 року о/об 09 год. 40 хв.Справа № 280/5170/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області) в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправним та повністю скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в особі відділу перерахунків пенсій №3 від 22.03.2021 про відмову в здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугою років з урахуванням його трудового стажу за період роботи з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Основном Локомотивном депо Дебальцево Сортировочное Донецкой железной дороги», що підтверджується записами у трудовій книжці та довідками про заробітну плату від 17.08.2017 за №528/721, від 17.08.2017 за №528/720; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Управління в особі відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр), перерахувати та виплачувати з моменту звернення, тобто з 22.03.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугою років з урахуванням його трудового стажу за період роботи з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Основном Локомотивном депо Дебальцево Сортировочное Донецкой железной дороги», що підтверджується записами у трудовій книжці та довідками про заробітну плату від 17.08.2017 за №528/721, від 17.08.2017 за №528/720.

У позовній заяві зазначено наступне. Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у відповідача, тому що позивачу була призначена пенсія за вислугою років з 11.10.2017. При черговому перерахунку пенсії позивача 22.03.2021, від працівників відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) позивач дізнався про те, що до його трудового стажу не враховано період роботи з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Основном Локомотивном депо Дебальцево Сортировочное Донецкой железной дороги», що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та довідками про заробітну плату від 17.08.2017 за № 528/721, від 17.08.2017 за №528/720. З цього приводу позивач в цей же день звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок пенсії. Тільки 13.04.2021 позивач отримав від відповідача Рішення про відмову в здійснені перерахунку пенсії від 22.03.2021. В цьому незаконному Рішенні відповідач посилається на те, що довідка про заробітну плату №528/720 від 17.08.2017 не має юридичної сили на території України (бо вона видана на тимчасово-окупованій території) та не може бути врахована для перерахунку пенсії позивача. З даним Рішенням відповідача позивач повністю не згоден. Період роботи позивача з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Основном Локомотивном депо Дебальцево Сортировочное Донецкой железной дороги» підтверджується належними та відповідними доказами: трудовою книжкою позивача НОМЕР_2 від 06.08.1979. Що стосується посилань відповідача, що довідки, які видані на тимчасово окупованій території, не можуть бути взяті до уваги, позивач зазначає наступне, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Відсутність у позивача можливості надати відповідну довідку внаслідок знаходження архіву місця роботи позивача на тимчасово непідконтрольній українській владі території, не позбавляє позивача права на отримання пенсії за вислугою років, а тому посилання відповідача на ті обставини, що спірна довідка була підписана посадовими особами так званої «ДНР», є надуманими та безпідставними.

Позивач просив позов задовольнити.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. 22.03.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років в зв`язку «зі зміною періоду 60 місяців до 01.07.2000». Згідно розписки- повідомлення до заяви позивач надав, зокрема, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 №528/720 від 17.08.2017, №528/721 від 17.08.2017, довідку з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької організації. Рішенням від 22.03.2021 п/с 99 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії та повідомлено, що відділом перерахунків пенсій №3 відповідача розглянуто документи, які надані до заяви від 22.03.2021 про перерахунок пенсії відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки про заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000, виданою «Министерством транспорта Донецкой Народной Республики обособленого подразделения «Ясиноватской дирекцией железнодорожных перевозок» ГП «Донецкая железная дорога» №528/720 від 17.08.2017 (так в документі). В довідці №528/721 від 17.08.2017 зазначено, що «В справке о заработной плате №528/720 от 17.08.2017 выданной ОСОБА_1 на основании первичных документов: карточек по учету заработной платы за период с 1983 по 1988 суммы заработной платы соответствуют первоисточнику». Рішенням відмовлено позивачу в перерахунку пенсії згідно довідки про заробітну плату за період з вересня 1983 року по серпень 1988 року, оскільки «довідка не має юридичної сили на території України та не може бути врахована для перерахунку пенсії». Довідки, видані підприємствами, які не перереєструвались, не є легітимними, а тому не можуть враховуватись при обчисленні пенсії.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 02.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Згідно з Паспортом громадянина України НОМЕР_3 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області з 11.10.2017 та отримує пенсію за вислугу років.

У Трудовій книжці позивача НОМЕР_2 є наступні записи, зокрема: запис №8 від 13.09.1983 - про прийняття дублером помічника машиніста тепловозу; запис №9 від 19.09.1983 - про переведення позивача помічником машиніста тепловозу; запис №10 від 24.09.1985 - про звільнення позивача від роботи у зв`язку з направленням на навчання до Ясинуватської дорожньої технічної школи; запис №11 від 29.09.1985 - про зарахування позивача у групу машиністів тепловозів-паровозів; запис №12 від 06.08.1986 - про відрахування та відкомандирування позивача на колишнє місце роботи по закінченню курсу; запис №13 від 12.08.1986 - про прийняття позивача у цех експлуатації помічником машиніста; запис №14 від 18.08.1988 - про звільнення позивача за власним бажанням за ст.38 КЗпП УРСР.

Наведені записи стосувались роботи позивача у «Донецькій ордену Леніна залізничній дорозі. Локомотивне ДЕПО Дебальцеве-сортувальне» та навчання у «Технічній школі станції Ясинуватська Донецької залізниці».

У Рішенні ГУ ПФУ в Запорізькій області від 22.03.2021 п/с №99 про відмову в здійсненні перерахунку пенсії зазначено: «… заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Документи для розгляду: - заява від 22.03.2021р. про перерахунок пенсії, яку зареєстровано в журналі реєстрації (Ф.10) 12.03.2021р. за №408; - архівна довідка про заробітну плату №528/720 від 17.08.2017; - паспорт громадянина України. Мотиви відмови в здійсненні перерахунку: ОСОБА_1 до заяви про перерахунок пенсії надав довідку про заробітну плату за 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 року, відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виданою «Министерством транспорта Донецкой Народной Республики обособленного подразделения «Ясиноватской дирекцией железнодорожных перевозок» ГП «Донецкая железная дорога» (так в документі). Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свободи громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон 1207-VII) визначено статус території, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, і встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності в умовах цього режиму, дотримання й захисту прав фізичних та юридичних осіб. Відповідно до пункту 2 статті 9 Закону 1207-VІІ будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території га їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно пункту 3 статті 9 Закон 1207-VІІ, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, довідка про заробітну плату №528/720 віл 17.08.2017р. не має юридичної сили на території України та не може бути врахована для перерахунку пенсії. …».

Судом досліджені документи видані юридичною особою, розташованою на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, а саме - Довідки №528/720 від 17.08.2017 та №528/721 від 17.08.2017.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ст.46 Конституції України).

Згідно з ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1-ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати Європейського суду з прав людини від 18.02.2009), стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку - незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків - ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу №1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачам вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24.04.2014, заява №38677/06) Європейський суд з прав людини нагадав, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», стандарти Європейського суду з прав людини можуть і повинні бути застосовані до цього випадку.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014, тощо).

Більше того, відповідно до ст.14 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

У ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації: «1.Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою. 2.Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід відзначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві.

Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск.

Згідно з ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який раніше працював на підприємстві, яке знаходиться на території Донецької області і є тимчасово окупованою територією України.

При цьому, у п.136 рішення у справі «Мозер проти Республіки Молдова та Росії» від 23.02.2016 Європейський суд з прав людини Суд наголосив на необхідності уникнення вакууму в системі захисту прав людини, і, отже, важливість забезпечення того, щоб передбачені Конвенцією права були захищені на всій території всіх Договірних Сторін, навіть на територіях, які фактично знаходяться під контролем іншої Договірної Сторони, наприклад, через підпорядковану місцеву адміністрацію (див. Cyprus v. Turkey, згадане вище, п.78).

У ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено у ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до записів Трудової книжки НОМЕР_2 позивач має стаж роботи, який надає йому право на пенсію за вислугу років.

Документи видані юридичною особою, розташованою на території Донецької області, яка є тимчасово окупованою територією України, не суперечать записам у Трудовій книжці НОМЕР_2 позивача.

Враховуючи наведене та матеріали справи, суд вважає, що у позивача було наявне право на перерахунок пенсії на день звернення з даного питання до органу Пенсійного фонду України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги по суті питання є обґрунтованими.

Водночас, у ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; (…).

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії у частині обчислення стажу роботи 22.03.2021, то перерахунок пенсії позивачу у частині обчислення стажу роботи може бути проведений лише з 01.04.2021.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 22.03.2021 п/с №99 про відмову в здійсненні перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з урахуванням його трудового стажу за період роботи з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Донецькій ордену Леніна залізничній дорозі. Локомотивне ДЕПО Дебальцеве-сортувальне» та у «Технічній школі станції Ясинуватська Донецької залізниці», що підтверджується записами у трудовій книжці та довідках про заробітну плату від 17.08.2017 за №528/721, від 17.08.2017 за №528/720.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Управління перерахувати та виплачувати з 01.04.2021 ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням його трудового стажу за період роботи з вересня місяця 1983 року до серпня місяця 1988 року (60 календарних місяців) у «Донецькій ордену Леніна залізничній дорозі. Локомотивне ДЕПО Дебальцеве-сортувальне» та у «Технічній школі станції Ясинуватська Донецької залізниці», що підтверджується записами у трудовій книжці та довідках про заробітну плату від 17.08.2017 за №528/721, від 17.08.2017 за №528/720.

В іншій частині позовної заяви відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.158-Б; ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2021.

Суддя О.О. Прасов