Справа № 716/1551/21
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/1551/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

за участю секретаря судових засідань Якимик К.В.,

представниці позивача Венерської Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Чернівецькій області, інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Клима Дмитра Миколайовича про скасування постанови серії БАБ №242875 від 30.07.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Клима Дмитра Миколайовича, ГУНП в Чернівецькій області про скасування постанови серії БАБ №242875 від 30.07.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в якій просить скасувати постанову серії БАБ №242875 від 30.07.2021, стягнувши при цьому за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП в Чернівецькій області на його користь судові витрати по справі.

В обґрунтування позову посилається на те, що 30 липня 2021 року поліцейським СРПП №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП України в Чернівецькій області Климом Д.М. відносно нього складена постанова серії БАБ №242875 за порушення ч.1 ст.121 КУпАП Згідно змісту вказаної постанови 30.07.2021 о 11-10 годині керував транспортним засобом «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Заставна по вул. Бажанського у якого встановлені на склі додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, чим порушив п.п. 31.4.7. ПДР України. Так, у постанові поліцейський зазначив, що на лобовому склі автомобіля знаходиться тонувальна плівка чорного кольору. Позивач вважає, що вказана постанова є незаконною. Зокрема зазначає, що не порушував жодних правил дорожнього руху, доказів на підтвердження факту порушення у працівників поліції не має. Транспортний засіб, яким керував позивач, не мав жодних технічних несправностей, з якими забороняється його експлуатація. На лобовому склі автомобіля не було жодних предметів або покриттів, зокрема тонувальної плівки, які б обмежували оглядовість з місця водія, і погіршували б його прозорість. Працівник поліції передчасно дійшов висновку про наявність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представниця адвокат Венерська Г.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав вказаних в позовній заяві та просила їх задовольнити. Крім того, надала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вважає поданий позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а заявлена сума судових витрат на правничу допомогу є співмірною із предметом позову.

Відповідач інспектор СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Клим Д.М. в судове засідання не з`явився, не дивлячись на своєчасне та належне його повідомлення про час та місце судового розгляду справи. Надав заяву, згідно якої просив справу розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ГУНП в Чернівецькій області, в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву в особі представника С.Бадалія. У вказаному відзиві просив в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України мало місце, зокрема останній 30.07.2021 біля 11-10 години, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 у відповідності до п. 2.3 Б) ПДР України під час дорожнього руху водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну. Однак затемнене лобове скло на транспортному засобі позивача призведе до того, що останній не зможе належно додержуватися ПДР та вчасно реагувати на дорожню обстановку. Як наслідок позивач порушив п.п. 31.4.7 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. Виявивши вказане порушення поліцейський виніс відносно позивача оскаржувану постанову. Таким чином, на думку представника відповідача ГУНП в Чернівецькій області дії відповідача інспектора СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Клима Д.М. були відповідно до норм чинного законодавства, позивача до адміністративної відповідальності він притягнув законно, а отже оскаржувана ним постанова скасуванню не підлягає. Також просив відмовити у стягненні за рахунок бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає вказані витрати не співмірними з складністю справи. Крім того, просив справу розглянути справу у його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідачів.

Суд, вислухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, врахувавши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, в тому числі передбачені ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №242875 від 30.07.2021, винесеною інспектором СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Климом Дмитром Миколайовичем, Білоуса Д.В. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за те, що він 30.07.2021 о 11-10 годині керував транспортним засобом «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Заставна по вул. Бажанського у якого встановлені на склі додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, чим порушив п.п. 31.4.7. ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно ч.1 ст.123 КУпАП.

Згідно диспозиції ч. 1 ст. 121 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що докази його вини у вчиненні вищевказаного правопорушення, відсутні, постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. 280 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищенаведені приписи законодавства щодо збирання доказів обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладається законом на відповідача.

Проте, обставини оскарження позивачем постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування правомірності своїх дій, відповідачем залишено без будь-якого на то реагування та суду не надано жодних доказів на доведення законності, складеної постанови та доведеності факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керував транспортним засобом «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 у якого встановлені на склі додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, чим порушив п.п. 31.4.7. ПДР України (а.с. 7).

На вказане суд зазначає наступне.

В п.п. 31.4.7. (в.) ПДР України вказано, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, у випадках, коли встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість, крім самоклейної мітки радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю.

В примітці до вказаного положення зазначається, що на верхній частині вітрового скла автомобілів і автобусів можуть бути прикріплені прозорі кольорові плівки. Дозволяється застосовувати тоновані стекла (крім дзеркальних), світлопропускання яких відповідає вимогам ГОСТ 572788. Дозволяється застосовувати занавіски на бокових вікнах автобусів.

В свою чергу, відповідно до п.2.2.4 ГОСТ 5727-88 світлопропускання стекол, що забезпечують видимість для водія, має бути не менше 75% - для вітрових стекол, що застосовуються для засклення переднього прорізу транспортних засобів.

Ступінь світлопропускання скла визначається відповідно до ГОСТ 27902-883 за допомогою сертифікованого Науково-технічною комісією з метрології та вимірювальної техніки тауметра за наступних умов: температура повітря: 20 ± 5 °С; тиск: 80-106 кПа; відносна вологість повітря: 60 ± 20%. Якщо хоча б одна з перерахованих вище умов не буде виконана, результати випробувань вважаються недійсними.

Незважаючи на вищенаведене, поліцейським не визначався ступінь тонування скла автомобіля, жодних досліджень чи замірів будь-якими спеціальними приладами, які визначають пропускну здатність лобового скла не проводилося.

У графі 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» нічого не зазначено, що свідчить про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови поліцейський жодних доказів не досліджував, сертифікованого Науково-технічною комісією з метрології та вимірювальної техніки тауметра не застосовував. Ця обставина також підтверджена відповіддю на адвокатський запит №12164 123/50/2021 від 19.08.2021, з якої вбачається, що при розгляді справі відносно ОСОБА_1 ступінь тонування скла автомобіля за допомогою тауметра не проводилася. Крім того, відеофіксація правопорушення, вчиненого позивачем, відповідачем також не проводилася.

З огляду на наведене, відомості, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із врахуванням положень і тлумачень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, підтверджуючих правомірність його рішення, суд вважає, що підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З врахуванням вимог ст. 286 ч. 3 п. 3 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про задоволення вимог в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається з матеріалів справи професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатом Венерською Г.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 29.05.2020 № 000484) на підставі угоди про надання юридичної допомоги №67/21 від 02.08.2021 укладеної між позивачем та адвокатським об`єднанням «Вектор права» членом якого є адвокат Венерська Г.І. та ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 31.08.2021, виданому адвокатським об`єднанням «Вектор права».

Згідно Звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи №716/1551/21 загальна тривалість часу, протягом якого здійснювалася правова допомога клієнту у формі підготовки позовної заяви та участі в судових засіданнях становить 1 год. 15 хв., загальна вартість наданих послуг 3000 грн.

Оплата наданих послуг підтверджується меморіальним ордером №2 PL388789.

При цьому суд вважає, що розмір понесених позивачем судових витрат є адекватним та спів мірним обсягу наданої правничої допомоги, складністю справи та часом, витраченим адвокатом Венерською Г.І. для надання вищевказаних послуг.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Чернівецькій області слід стягнути 3000 грн. судових витрат по справі, які складаються із витрат на правову допомогу. Крім того, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПП в Чернівецькій області слід стягнути 454 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

На підставі ст.ст. 245, 251, 258, 268, 285 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,19,72,77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАБ №242875 від 30.07.2021, винесену інспектором СРПП відділення поліції №1 (м. Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Климом Дмитром Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 340 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 454,00 грн. та витрат на правову допомогу, в розмірі 3000 грн., а всього в розмірі 3454,00 (трьох тисяч чотирьохсот п`ятдесяти чотирьох ) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Копія рішення невідкладно надсилається учасникам справи.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ