Справа № 320/2321/20
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Київ № 320/2321/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків)
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - відповідач-1), Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) (далі - відповідач-2) та просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невизнання наявності у ОСОБА_1 відпрацьованого стажу в галузі права на посаді провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька з 10.08.2009 по 16.01.2014;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області солідарно з правонаступником Східним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати відмови у визнанні стажу ОСОБА_1 в галузі права та визнати за нею наявний стаж у галузі права з 10.08.2009 по 16.01.2014;

- зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області солідарно з правонаступником Східним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) внести виправлення та належним чином заповнити трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо проходження навчання у вищому навчальному закладі.

- стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 адміністративну справу №320/2321/20 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2020 року прийнято адміністративну справу №320/2321/20 до свого провадження суддею Бояринцевою М.А. та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок неправомірної відмови відповідачів підтвердити той факт, що виконувана нею раніше робота у юстиції відноситься до юридичної роботи призвело до неможливості реалізації нею права на складання іспитів щодо зайняття посади нотаріуса та реалізації у повному обсязі свої професійні здібності у галузі права.

Представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву, де останній просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, представник Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) вказує, що не є належним відповідачем по справі, адже Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області не припинено, а також стверджує, що до його компетенції не відноситься обчислення стажу роботи в галузі права, прийняття про визнання наявності стажу в галузі права. Разом з цим, представник відповідача-2 вказав, що вимоги в частині видалення та внесення змін до трудової книжки позивачем у своїх заявах не порушувалось, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Аналогічний за змістом відзив на позовну заяву подано і представником відповідача-1 в частині правового обгрунтування підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

В свою чергу, позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, де остання наполягає на порушенні своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою від 02.09.2019 №Б-368-2051, у якій у зв`язку з наміром складання іспиту та отримання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльність, для уточнення обчислення трудового стажу просила підтвердити, що займана нею посада відноситься до юридичного стажу.

Аналогічне за змістом звернення було подано позивачем також 22.10.2019 №Б-363-2618.

Листом від 11.09.2019 №Б-368-2051 відповідач-1 повідомив позивача, що у зв`язку із відсутністю оригіналу посадової інструкції провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька останній не має можливості підтвердити або спростувати той факт, що займана посада відноситься до стажу роботи у галузі права. Проте, відповідно до наявної у Головного управління інформації надано довідку, яка підтверджує факт перебування у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

Фактично аналогічні обставини викладені у листі відповідача-1 від 18.11.2019 №Б-363-2618.

В подальшому, за наслідком реалізації свого права щодо складення кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату ОСОБА_1 отримала разом із супровідним листом Міністерства юстиції України рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 25.07.2019, яким вирішено відмовити у допуску до складання кваліфікаційного іспиту позивачу (документи направленні з порушенням вимог статей 3, 13 Закону України «Про нотаріат», записи в трудовій книжці не відповідають вимогам пунктів 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110).

ОСОБА_1 вважає, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів порушено її права та охоронювані законом інтереси, у тому числі, щодо допуску до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, що, в свою чергу, й зумовило її звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Згідно із статтею 1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 889-VIII система управління державною службою включає: 1) Кабінет Міністрів України; 2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби; 3) Комісію з питань вищого корпусу державної служби та відповідні конкурсні комісії; 4) керівників державної служби; 5) служби управління персоналом.

Положеннями частини 4 статті 17 Закону № 889-VIII передбачено, що керівник державної служби: 1) організовує планування роботи з персоналом державного органу, в тому числі організовує проведення конкурсів на зайняття посад державної служби категорій "Б" і "В", забезпечує прозорість і об`єктивність таких конкурсів відповідно до вимог цього Закону; 2) забезпечує планування службової кар`єри, планове заміщення посад державної служби підготовленими фахівцями згідно з вимогами до професійної компетентності та стимулює просування по службі; 3) забезпечує своєчасне оприлюднення та передачу центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, інформації про вакантні посади державної служби з метою формування єдиного переліку вакантних посад державної служби, який оприлюднюється; 4) призначає громадян України, які пройшли конкурсний відбір, на посади державної служби категорій "Б" і "В", звільняє з таких посад відповідно до цього Закону; 4-1) укладає та розриває контракти про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України; 5) присвоює ранги державним службовцям державного органу, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В"; 6) забезпечує підвищення кваліфікації державних службовців державного органу; 7) здійснює планування навчання персоналу державного органу з метою вдосконалення рівня володіння державними службовцями державною мовою, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону, а також іноземною мовою, яка є однією з офіційних мов Ради Європи, у випадках, якщо володіння такою мовою є обов`язковим відповідно до цього Закону; 8) здійснює контроль за дотриманням виконавської та службової дисципліни в державному органі та умов контрактів про проходження державної служби (у разі укладення); 9) розглядає скарги на дії або бездіяльність державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В"; 10) приймає у межах наданих повноважень рішення про заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В"; 11) виконує функції роботодавця стосовно працівників державного органу, які не є державними службовцями; 12) створює належні для роботи умови та їх матеріально-технічне забезпечення; 13) здійснює інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються (ч. 1 ст. 38 Закону № 889-VIII).

За правилами статті 37 Закону № 889-VIII стосовно кожного державного службовця ведеться особова справа, складовою якої є особова картка встановленого зразка, в якій зазначаються: 1) прізвище, ім`я, по батькові; 2) дата і місце народження; 3) сімейний стан; 4) освіта і спеціальність; 5) результати конкурсу; 6) реквізити акта про призначення на посаду; 6-1) реквізити контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 7) дата і місце (державний орган) складення Присяги державного службовця; 8) відомості про проходження державної служби в державному органі (посада, категорія посади та ранг державного службовця, відомості про професійне навчання, стажування, відрядження за кордон, переведення в цьому державному органі); 9) відомості про оцінювання результатів службової діяльності; 10) вид і строки надання відпустки; 11) інформація про заохочення; 12) інформація про дисциплінарні стягнення та їх зняття; 13) підстава звільнення з посади державної служби з посиланням на статтю, частину та пункт цього або іншого закону України.

Ведення особової справи державного службовця розпочинається одночасно з його вступом на державну службу.

Порядок ведення та зберігання особових справ державних службовців визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Станом на час звернення позивача до відповідача-1 із відповідними заявами діяв наказ Міністерства юстиції України від 23.06 2011 №1707/5, яким затверджено Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №1707/5), у відповідності до якого Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Головне територіальне управління юстиції) підпорядковуються Міністерству юстиції України та є його територіальними органами.

Згідно із пунктом 2 Положення №1707/5 Головне територіальне управління юстиції в своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 3 Положення №1707/5 основними завданнями Головного територіального управління юстиції є: реалізація державної правової політики, державної політики з питань банкрутства, у сферах державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації статутів територіальних громад сіл, селищ, міст, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації; забезпечення реалізації державної політики у сферах організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); внесення на розгляд Мін`юсту пропозицій щодо формування та реалізації політики у зазначених сферах; забезпечення роботи нотаріату; експертне забезпечення правосуддя; протидія легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (щодо нотаріусів, адвокатів, адвокатських бюро та об`єднань, суб`єктів господарювання, що надають юридичні послуги (крім осіб, що надають послуги в рамках трудових відносин)); здійснення в межах повноважень міжнародно-правового співробітництва.

Підпунктом 5.1 пункту 5 Положення №1707/5 встановлено, що Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності організовує роботу з персоналом Головного територіального управління юстиції, його структурних підрозділів та установ нотаріату, забезпечує підвищення кваліфікації (професійне навчання) державних службовців і працівників Головного територіального управління юстиції та установ нотаріату, які не є державними службовцями.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено повноважень відповідача-1 щодо обчислення, встановлення стажу у галузі права, у тому числі, шляхом прийняття рішення про визнання стажу як такого, що отриманий у галузі права.

Суд акцентує увагу на тому, що заяви позивача були розглянуті відповідачем-1 та повідомлено, що у зв`язку із відсутністю оригіналу посадової інструкції провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька відповідач не має можливості підтвердити або спростувати той факт, що займана посада відноситься до стажу роботи у галузі права. Крім того, відповідачем-1 надано довідку, яка підтверджує факт перебування у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

В той же час, суд звертає увагу на те, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області не приймало жодного владно-управлінського рішення щодо невизнання у ОСОБА_1 відпрацьованого стажу в галузі права на посаді провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька з 10.08.2009 по 16.01.2014.

Окрім цього, суд враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в невчиненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними й реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

В даному випадку суд не вбачає ознак протиправної бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невизнання наявності у ОСОБА_1 відпрацьованого стажу в галузі права на посаді провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька з 10.08.2009 по 16.01.2014, оскільки жодним нормативно-правовим актом на останнього не покладено обов`язок щодо визнання або невизнання відпрацьованого стажу в галузі права. Більше того, суд наголошує, що відповідачем-1 фактично не відмовлено у підтвердженні відповідного стажу, а повідомлено про не можливість підтвердити або спростувати той факт, що займана посада відноситься до стажу роботи у галузі права із одночасним наданням довідки, яка підтверджує факт перебування у трудових відносинах з Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

При цьому, посилання позивача на Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.02.2007 №47/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.02.2017 за №124/13391 у редакції, яка діяла станом на час трудової діяльності ОСОБА_1 суд відхиляє, як такі, що не підтверджують позовні вимоги в цій частині.

Суд наголошує, що фактично позивачем порушується питання щодо встановлення юридичного факту - підтвердження/не підтвердження зарахування відпрацьованого стажу до стажу у галузі права. Вказане питання не відноситься до юрисдикції адміністративних судів та може бути вирішено останньою в порядку окремого провадження в рамках цивільного судочинства.

За підсумком наведеного суд не вбачає підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо невизнання наявності у ОСОБА_1 відпрацьованого стажу в галузі права на посаді провідного спеціаліста Пролетарського районного управління юстиції міста Донецька з 10.08.2009 по 16.01.2014, і як наслідок наявність підстав для зобов`язання останнього вчинити такі дії шляхом скасування рішення про відмову у визнанні стажу ОСОБА_1 в галузі права та визнати за нею наявний стаж у галузі права з 10.08.2009 по 16.01.2014.

Суд наголошує, що відповідачем-1 не приймалось владно-управлінське рішення про відмову у визнанні стажу позивача в галузі права.

Додатково в цій частині суд звертає увагу на те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області припинено 20.04.2021, номер запису 024004947.

В той же час, судом враховано, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» встановлено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з пунктом 1, зокрема - Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Тобто, відповідач-2 є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Разом з цим, приймаючи до уваги те, що відповідачем-2 не приймалось жодних рішень щодо позивача, у тому числі, що відмови їй у визнанні стажу в галузі права з 10.08.2009 по 16.01.2014 відсутні підстави для зобов`язання Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати таке рішення.

Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-2 визнати за позивачем наявний стаж з 10.08.2009 по 16.01.2014 як стаж у галузі права з аналогічних підстав, які наведені судом вище при оцінці позовних вимог заявлених до відповідача-1.

Водночас, при вирішенні спору по суті суд враховує, що позивач мала намір скласти кваліфікаційний іспит на право заняття нотаріальною діяльністю, проте рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату №1 від 25.07.2019 відмовлено їй у допуску до складання кваліфікаційного іспиту у зв`язку із тим, що документи направленні з порушенням вимог статей 3, 13 Закону України «Про нотаріат», записи в трудовій книжці не відповідають вимогам пунктів 2.2, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає, що ОСОБА_1 фактично не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне викласти наступне.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні визначає Закон України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII).

Згідно із частиною 2 статті 3 Закону №3425-XII нотаріусом може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Не може бути нотаріусом особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №3425-XII помічником нотаріуса може бути громадянин України, який має вищу юридичну освіту, але не нижче першого рівня (бакалавр), володіє державною мовою, має стаж роботи у сфері права не менш як три роки. Не може бути помічником нотаріуса особа, яка має судимість, обмежена у дієздатності або визнана недієздатною за рішенням суду.

Разом з тим наказом Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11.10.2010 №457 затверджено Класифікацію видів економічної діяльності (ДК 009:2010).

Пунктом 69.10 зазначеної Класифікації визначена діяльність у сфері права.

Відповідно до Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності, затверджених наказом Державного комітету статистики від 23 грудня 2011 року № 396, діяльність у сфері права включає: юридичне представництво інтересів однієї сторони, що виступає проти іншої сторони в судах або інших судових органах, як особисто членами колегії адвокатів, так і під їх керівництвом; консультаційні послуги та представництво в цивільних справах; консультативні послуги та представництво в кримінальних справах; консультативні послуги та представництво в трудових суперечках; загальні консультації та складання юридичних документів: свідоцтв про реєстрацію підприємств, статутів підприємств та інших документів, пов`язаних зі створенням підприємств; патентів і авторських прав; підготовку різних юридичних документів, заповітів, доручень тощо; діяльність державних та приватних нотаріусів, судових виконавців, третейських судів, експертів і арбітрів.

Згідно із частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що стаж роботи визначається на підставі записів до трудової книжки.

В той же час, пунктом 11 Порядку допуску осіб до складання кваліфікаційного іспиту та проведення кваліфікаційного іспиту Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28.07.2011 № 1905/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.07.2011 за № 926/19664 (далі - Порядок) передбачено, що до складання кваліфікаційного іспиту допускаються особи, які: мають повну вищу юридичну освіту; мають стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, або у передбаченому Законом України «Про нотаріат» випадку успішно пройшли стажування в державній нотаріальній конторі або у приватного нотаріуса; мають намір скласти кваліфікаційний іспит для підтвердження кваліфікації; не мають судимості.

Згідно із пунктом 13 Порядку Вища кваліфікаційна комісія нотаріату (далі - Комісія) на підставі подання територіального органу Міністерства юстиції в строк не пізніше ніж за три дні до проведення кваліфікаційного іспиту розглядає подані заінтересованими особами документи та приймає рішення про допуск до складання кваліфікаційного іспиту чи відмову у такому допуску.

В межах даної адміністративної справи судом встановлено, що 10.08.2009 ОСОБА_1 було призначено на посаду провідного спеціаліста до Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька.

У графі 3 трудової книжки не було зазначено найменування структурного підрозділу Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, до якого ОСОБА_1 було прийнято, чим не дотримано вимоги пункту 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція).

14.02.2014 до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис про прийняття її на роботу помічником нотаріуса, однак відсутній запис про її звільнення, чим не дотримано вимог пункту 2.2 Інструкції.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Про надання пояснень та копій документів» від 24.02.2021 №2535/241922-21/19.1.5 Комісія не змогла встановити наявність у ОСОБА_1 стажу, який би відповідав вимогам статті 3 Закону №3425-XII, у зв`язку із тим, що посада провідного спеціаліста органів юстиції не давала можливості підтвердити стаж в сфері права та зважаючи на відсутність в трудовій книжці відомостей про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади помічник нотаріуса.

Наведені обставини вказують на те, що права та охоронювані законом інтереси позивача порушені не відповідачем-1, за наслідком розгляду заяв останньої в частині підтвердження стажу в галузі права, а фактично не відповідністю записів в трудовій книжці ОСОБА_1 вимогам пунктів 2.2, 2.14 Інструкції.

Тобто, належним способом відновлення порушених права позивача є внесення змін (виправлень) в її трудову книжку, тобто приведення останньої у відповідності до вимог пунктів 2.2, 2.14 Інструкції.

Суд відмічає, що в межах даної адміністративної справи ОСОБА_1 просила зобов`язати Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області солідарно з правонаступником Східним міжрегіональним управлінням юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) внести виправлення та належним чином заповнити трудову книжку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 щодо проходження навчання у вищому навчальному закладі, проте із жодними заявами до відповідачів щодо вказаного питання не зверталась.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, в межах адміністративного судочинства захисту підлягають, серед іншого, порушенні права фізичної особи суб`єктом владних повноважень.

Станом на час вирішення спору по суті в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази того, що позивач зверталась до відповідачів із заявою про виправлення записів у своїй трудовій книжці щодо проходження навчання у вищому навчальному закладі та тих записів, невідповідність яких вимогам Інструкції, були покладені в основу рішення про відмову у допуску її до складення кваліфікаційного іспиту, що, в свою чергу свідчить про передчасність позовних вимог в цій частині. Суд акцентує увагу на тому, що на даний час відсутні підстави стверджувати, що відповідачами було або буде відмовлено у несенні виправлень в трудову книжку позивача, а тому зобов`язати останніх вчинити такі дії не вбачається за можливе.

Суд наголошує, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії як спосіб захисту порушено права юридичної та/або фізичної особи може мати місце у разі наявності порушеного права, тобто, якщо суб`єкт владних повноважень ухиляється від вчинення таких дій та/або протиправно відмовляє у їх вчиненні.

Оскільки ОСОБА_1 не зверталась до відповідачів із відповідною заявою стверджувати про наявність порушеного права останньої не вбачається за можливе, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому посилання позивача в цій частині на те, що відповідач-1 мав вчинити самостійні дії щодо виправлення записів у трудовій книжці, які наведені нею у відповіді на відзив на позовну заяву, суд відхиляє з огляду на їх безпідставність та наголошує, що ОСОБА_1 такого питання у своїх заявах не порушувала.

Суд звертає увагу позивача, що остання не позбавлена можливості реалізувати своє право на внесення виправлень записів у трудовій книжці шляхом подання відповідної заяви відповідачу-2 як правонаступнику відповідача-1.

Частиною 2 статті 73 КАС України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та відсутність підстав для вирішення питання про стягнення судового збору, сплаченого позивачем під час звернення до суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-78, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84301, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Ярослава Мудрого, б. 39/3, ), Східного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Харків) (61002, Харківська область, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, б. 16, ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги

Суддя М.А. Бояринцева