Справа № 640/2524/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Київ № 640/2524/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Вишгородського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання скасування рішення відповідача (лист №1762/10-36-53-02 від 04 липня 2018 року) про відмову про включення до податкової знижки частини суми процентів сплачених позивачем за іпотечним житловим кредитом, відповідно до Договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 27 грудня 2016 року та зобов`язання відповідача провести виплату податкової знижки відповідно до вимог Податкового кодексу України, сплативши позивачу податкове відшкодування за 2017 рік, розраховане відповідно до вимог закону, на поточний банківський рахунок позивача № НОМЕР_1 , в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, у розмірі 23 648,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваного рішення, оформленого листом від 04 липня 2018 року №1762/10-36-53-02, яким позивачу відмовлено в отриманні податкової знижки, оскільки, на думку позивача, остання на підставі пункту 175.4 статті 175 Податкового кодексу України має право на податкову знижку із включенням до такої знижки частину суми процентів за користування новим іпотечним житловим кредитом від 27 грудня 2016 року №0.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частин 5,6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

23 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті - доларах США для придбання квартири та Договір іпотеки №70743 від 23 листопада 2007 року.

27 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено новий Договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 у національній валюті України з метою рефінансування вищевказаного іпотечного житлового кредиту за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2007 року (пункт 3.4 Договору), а також новий Договір іпотеки №70743/2 від 27 грудня 2016 року.

При цьому договірні відносини щодо іпотечного житлового кредиту за Договором про надання споживчого кредиту №0 та Договором іпотеки № 70743 від 23 листопада 2007 року є такими, що припинені, про що Банком видано довідку №79-6-31/83 від 15 березня 2018 року.

Так, в червні 2019 року у зв`язку з укладенням Договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 27 грудня 2016 року та задля отримання податкової знижки за наслідками звітного податкового 2017 року, позивачем подано визначений законом пакет документів та декларацію до Вишгородського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

За результатами розгляду поданих документів Вишгородським відділенням Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області прийнято рішення про відсутність підстав про включення до податкової знижки частини суми процентів, сплачених позивачем за іпотечним житловим кредитом за Договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 27 грудня 2016 року, про що позивача проінформовано листом №1762/10-36-53-02 від 04 липня 2018 року.

Не погоджуючись із вказаною відмовою та вважаючи своє право на отримання податкової знижки порушеним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.170. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 166.1, 166.2 статті 162 Податкового кодексу України платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року.

Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов`язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання). Оригінали зазначених у підпункті 166.2.1 цього пункту документів не надсилаються контролюючому органу, але підлягають зберіганню платником податку протягом строку давності, встановленого цим Кодексом.

Підпункт 166.3.1 пункту 166.3 статті 166 Податкового кодексу України передбачає, що платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 175.4 статті 175 Податкового кодексу України право на включення до податкової знижки суми, розрахованої згідно з цією статтею, надається платнику податку за одним іпотечним кредитом протягом 10 послідовних календарних років, починаючи з року, в якому:

- об`єкт житлової іпотеки придбавається;

- збудований об`єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання.

У разі якщо іпотечний житловий кредит має строк погашення більше ніж 10 календарних років, право на включення частини суми процентів до податкової знижки за новим іпотечним житловим кредитом виникає у платника податку після повного погашення основної суми та процентів попереднього іпотечного житлового кредиту.

Платник податку може відновити право на включення частини суми процентів, фактично сплачених за новим іпотечним житловим кредитом, до податкової знижки без дотримання зазначених у цій статті строків у разі:

а) примусового продажу або конфіскації об`єкта іпотеки у випадках, передбачених законом;

б) ліквідації об`єкта житлової іпотеки за рішенням місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у випадках, передбачених законом;

в) зруйнування об`єкта житлової іпотеки або визнання його непридатним для використання з причин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

г) продажу об`єкта іпотеки у зв`язку з неплатоспроможністю (банкрутством) платника податку відповідно до закону.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 23 листопада 2007 року укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті - доларах США для придбання квартири: АДРЕСА_1 .

Одночасно укладено договір іпотеки №70743 від 23 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк».

В подальшому 27 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» укладено новий Договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0 у національній валюті України з метою рефінансування вищевказаного іпотечного житлового кредиту за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23 листопада 2007 року (пункт 3.4 Договору), а також новий Договір іпотеки №70743/2 від 27 грудня 2016 року на той самий об`єкт іпотеки, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Втім умовами договору про надання споживчого кредиту з Правилами № від 27 грудня 2016 року, а саме пунктом 1.2.6 передбачено, що цільове призначення кредиту - для особистих потреб позичальника, а саме для споживчих потреб, погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті.

Таким чином суд доходить висновку, що у ОСОБА_1 були відсутні законодавчі підстави для нарахування податкової знижки за користування іпотечним житловим кредитом за наслідками звітного 2017 року, оскільки відповідно до вказаного вище кредитного договору останній укладений з цільовим призначенням - для особистих потреб позичальника, а саме для споживчих потреб, погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, а не придбання житла за іпотечним житловим кредитом.

При цьому суд враховує довідку ПАТ «Укрсиббанк» від 15 березня 2018 року про повне погашення кредитних зобов`язань за кредитним договором №0. В той же час новий кредитний договір хоч і має назву «Договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0», проте згідно умов даного договору останній виданий для особистих потреб позичальника, а саме для споживчих потреб - погашення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, а не придбання житла за іпотечним житловим кредитом.

Враховуючи встановлену відсутність правових підстав для виплати податкової знижки, суд доходить висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Винесені відповідачем рішення, оформлене листом №1762/10-36-53-02 від 04 липня 2018 року не підлягають скасуванню, оскільки є правомірним, прийнятим в межах повноважень відповідача та у спосіб визначений законодавством, натомість, позивачем не спростовано доводів податкового органу. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат, у даному випадку, відсутні.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вишгородського відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Відсутні підстави для розподілу судових витрат.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Вишгородське відділення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-а, ).

Суддя В.І. Келеберда