Справа № 640/4054/20
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року м. Київ № 640/4054/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2020 про утримання переплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначила про те, що оскаржуване рішення пенсійного органу про утримання переплати пенсії є необґрунтованим та безпідставним, а також, звернула увагу на те, що воно не містить чітких підстав, визначених законодавством для прийняття такого рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду належним чином завірену копію пенсійної справи позивача, а також копію оскаржуваного рішення від 15.01.2020 про утримання переплати пенсії ОСОБА_1 .

25.03.2020 відповідачем надано суду належним чином завірену копію пенсійної справи позивача та оскаржуваного рішення.

23.06.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що, оскільки посада керівника музичного гуртка в дошкільних навчальних закладах передбачена переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, з огляду на що, матеріали пенсійної справи позивача було приведено у відповідність вимогам чинного законодавства, внаслідок чого і виникла переплата пенсії за період з 01.10.2018 по 30.11.2019 та прийнято оскаржуване рішення.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається із матеріалів даної справи, у січні 2020 року ОСОБА_1 отриманий лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.01.2020 № 4020/04, у якому вказано про те, що у зв`язку із працевлаштуванням по спеціальності, у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії за період з 01.10.2018 по 30.11.2019 у розмірі 38646 грн. 04 коп. та запропоновано повернути вказану суму на зазначений у листі банківський рахунок.

11.02.2020 у відповідь на адвокатський запит, позивачу надійшов лист відповідача від 29.01.2020 № 2600-0213-8/5766, до якого додано рішення від 15.01.2020 про утримання переплати пенсії.

Позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення від 15.01.2020, що і зумовило звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно приписів п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають, працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Позивач по 27.12.2019 отримувала пенсію за вислугою років, як працівник освіти, відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а з 28.12.2019 отримує пенсію за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

З матеріалів слідує, що 13.11.2014 ОСОБА_1 була звільнена з посади вихователя Дошкільного навчального закладу № 428. Після звільнення, у листопаді 2014 року, вона звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років.

За результатами розгляду вказаної заяви, органом Пенсійного фонду України було прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років довічно, та видано пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 від 27.01.2015.

У травні 2017 року (23 травня 2017 року досягла пенсійного віку - 58 років 6 місяців), після досягнення пенсійного віку, ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, за наслідком чого, заявника було проінформовано про відсутність необхідності подання заяви про призначення пенсії за віком.

З 01.10.2018 ОСОБА_1 прийнято на роботу керівником гуртка Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 428 Шевченківського району м. Києва.

У грудні 2019 року, ОСОБА_1 не отримала пенсію у встановлений термін та звернулася до органів Пенсійного фонду України для з`ясування причин невиплати/затримки.

Як зазначає позивача, на прийомі працівник пенсійного органу пояснила, що пенсія не виплачується, у зв`язку із тим, що позивач не обліковується в реєстрі, як пенсіонерка, якій призначено пенсію за віком, тому, для відновлення виплати пенсії ОСОБА_1 потрібно подати заяву про призначення пенсії за віком, що позивач і зробила.

Натомість, протягом грудня 2019 року та січня 2020 року, ОСОБА_1 не було поновлено виплату пенсію, а в січні 2020 року, позивачем був отриманий лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.01.2020 № 4020/04, у якому вказано, що у зв`язку із працевлаштуванням по спеціальності, у ОСОБА_1 виникла переплата пенсії за період з 01.10.2018 по 30.11.2019 у розмірі 38646 грн. 04 коп. та запропоновано повернути вказану суму на зазначений у листі банківський рахунок.

Слід наголосити, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Тобто, як лист відповідача від 09.01.2020 № 4020/04 так і оскаржуване рішення, не відповідає наведеним вище вимогам щодо чіткості та зрозумілості, не має належних та достатніх підстав для їх прийняття.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у вказаному листі не було обґрунтовано належним чином з посиланням на норми чинного законодавства підстав, на яких позивачу було припинено виплату пенсії та у зв`язку із чим виникла переплата по пенсії за відповідний період, а лише здійснено посилання на ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачений порядок утримання надміру виплачених сум пенсій. Також, до листа не долучено відповідне рішення відповідача про утримання переплати пенсії.

У січні 2020 року, адвокатом позивача було направлено адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому останній просив, зокрема, надати рішення щодо утримання сум надміру виплаченої пенсії та матеріали/документи, які стали підставою для прийняття такого рішення, а також, повідомити інформацію щодо відповідального за ведення пенсійної справи позивача.

У відповідь на вказаний адвокатський запит, відповідачем надіслано позивачу та адвокату два листи різного змісту з ідентичними реквізитами - від 29.01.2020 № 2600-0213-8/5766, однак, запитувана інформація надана не в повному обсязі, фактично, відповідачем надано лише рішення від 15.01.2020 про утримання переплати пенсії.

Згідно норм ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Згідно зі статтею 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі, суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений статтею 50 Закону України № 1058-IV та статтею 103 Закону України № 1788-ХІІ, за правилами яких, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні частини першої статті 103 Закону України № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті пенсії, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть пенсіонери - у разі неповідомлення органу пенсійного фонду про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, а також страхувальники - внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів.

Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії, орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.

Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.

Слід констатувати, що матеріали справи не містять доказів та обставин, за якими позивач надавала пенсійному органу неправдиві/недостовірні дані.

Аналізуючи причини виникнення спірних правовідносин та оскаржуваного рішення, суд констатує, що відповідач в основу оскаржуваного рішення поклав те, що позивач з 01.10.2018 працевлаштувалася у дошкільний навчальний заклад комбінованого типу № 428 Шевченківського району м. Києва на посаду керівника музичного гуртка, а оскільки така посада передбачена переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (постанова Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993), тому матеріали пенсійної справи позивача і було приведено у відповідність до норм чинного законодавства, внаслідок чого, і виникла переплата пенсії за період з 01.10.2018 по 30.11.2019.

Відповідач прийняв рішення про припинення виплати пенсії позивачу на підставі приписів п. 2.4. Порядку подання та оформлення документів для призначення/перерахунку пенсій, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, відповідно до якого, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Суд зазначає, що заклади та посади у них, робота на яких дає право на отримання пенсії за вислугу років, визначені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, відповідно до якого, до посад, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у дошкільних навчальних закладах всіх типів віднесено наступні посади: директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.

При цьому, 13.11.2014 позивач була звільнена з посади вихователя Дошкільного навчального закладу № 428, тобто, з посади, робота на якій дає право на отримання пенсії за вислугу років.

Натомість, з 01.10.2018 позивач була прийнята на роботу керівником гуртка Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 428 Шевченківського району м. Києва, тобто, на посаду, яка відсутня у наведеному переліку та, відповідно, не відноситься до посад, робота на яких дає право на виплату пенсії за вислугу років.

Відповідач вважає, що позивач обіймає посаду керівника музичного гуртка, яка, у свою чергу, передбачена переліком посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (постанова Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993).

Матеріали справи підтверджують, що відповідач вчиняв дії для з`ясування посади, яку обіймає позивач, за наслідком чого, всі отримані листи на запити, чітко вказують та підтверджують, що позивач була прийнята на роботу 01.10.2018 на посаду керівника гуртка англійської мови, згідно наказу № 165-к від 28.09.2019.

Таким чином, суд вважає, що працевлаштування ОСОБА_1 на посаду керівника гуртка Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 428 Шевченківського району м. Києва не могло бути підставою для припинення виплати пенсії за вислугу років та визнання переплати пенсії за період з 01.10.2018 по 30.11.2019 у розмірі 38646 грн. 04 коп., а отже, рішення відповідача від 15.01.2020 про утримання переплати пенсії є протиправним, необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242 - 246, 255, 263 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.01.2020 про утримання переплати пенсії ОСОБА_1 .

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Суддя В.І. Келеберда