Справа № 240/8998/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
01 вересня 2021 року м. Житомир справа № 240/8998/21
категорія 106030000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастр у Житомирській області 160-к від 01.04.2021 «Про звільнення державних службовців Відділу в Черняхівському районі», яким звільнено ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста відділу в Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 02.04.2021 у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ;
- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста відділу в Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що на виконання постанови КМУ №1118, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру прийняла Наказ №504 від 24.11.2020 про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яким на виконання вищенаведеної постанови вирішено: ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та Кадастру згідно з додатком №1. при цьому 02.03.2021 Наказом №132 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, було внесено зміни до деяких наказів Держгеокадастру, зокрема п.5 Наказу Держгеокадастру від 24.11.2020 №504 викладено в такій редакції : «5. Вважати територіальні органи, зазначені у додатку 3, такими що утворенні після затвердження положення, структури та штатного розпису кожного такого територіального органу , а також заповнення 30 відсотків вакансій, про що Держгеокадастром видається відповідний наказ. Зобов`язано голів комісій з ліквідації територіальних органів Держгеокадастру забезпечити приведення у відповідність із планом власних планів з ліквідації не пізніше наступного дня з моменту отримання даного наказу. 02.03.2021 позивача було запрошено до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та вручено письмове попередження про наступне звільнення згідно з пунктом п.1-1 частини 1 ст.87 Закону України «Про державну службу», при цьому в основу обґрунтування попередження про наступне звільнення було вказано постанову КМУ №1118 від 16.11.2020, якою передбачалось ліквідацію територіальних органів Держгеокадастру. Зазначає, що 01.04.2021 Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №160-к, позивача було звільнено з посади провідного спеціаліста відділу в Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області , відповідно до п.1-1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». Постановою Кабінету Міністрів України №301 від 05.04.2021 було відмінено рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, а Постанова №1118 від 16.11.2020 визнана такою, що втратила чинність. Відомості про припинення юридичної особи виключенні ЄДРПОУ до внесення відомостей про ліквідацію . З огляду на викладене, з врахуванням Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 05.04.2021, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області продовжує здійснювати свою діяльність. Крім того відомості про будь-яку ліквідацію Головного правління Держгеокадастру у Житомирській області - відсутні, процес ліквідації Головного правління Держгеокадастру у Житомирській області відмінений так і не завершившись. Вважає, що наявні підстави для поновленняїї на посаді та скасування оскаржуваного наказу.
Ухвалою суду від 07.06.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Зобов`язано відповідача надати належним чином завірені копії матеріалів особової справи позивача.
До суду 24.06.2021 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з попуском строку звернення до суду.
Відзив на позовну заяву надійшов на електронну пошту суду 24.06.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що згідно приписів нормативно-правових актів в сфері утворення, реорганізації та ліквідації центральних органів виконавчої влади, не визначено поняття повної/неповної ліквідації такого органу чи його територіального підрозділу. Слід зауважити, що необхідність забезпечення здійснення повноважень органів державної влади та безперервності їх реалізації пояснює визначення ліквідації, як форми припинення центральних органів виконавчої влади чи його територіальних органів, що може поєднуватися з передачею повноважень та функцій центральних органів виконавчої влади чи його територіальних органів, що ліквідуються, до інших органів виконавчої влади, визначених відповідним актом уряду. У цьому випадку фактично наявне правонаступництво у завданнях, функціях та повноваженнях як складових категорії компетенції органу виконавчої влади. Це необхідно враховувати при тлумаченні та правозастосуванні відповідних правових положень. Вказує, що у спірному випадку слід застосовувати виключно спеціальний нормативно - правовий акт - Закон України «Про державну службу», конкретні приписи зазначеного закону підлягають застосуванню через їх прийняття у часі пізніше, ніж приписів Кодексу законів про працю України. Просить відмовити у задоволенні позову.
До суду 05.08.2021 надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів адміністративної справи копії документів.
Протокольною ухвалою суду від 05.08.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання по суті на 25.08.2021.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та заперечення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд протокольною ухвалою постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеної секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 25.08.2021, постановив, що подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Щодо строку звернення до суду.
Частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Позивач оскаржує наказ про звільнення, який датовано 01.04.2021.
В матеріалах адміністративної справи міститься лист від 01.04.2021 яким повідомлено позивача про те, що 02.04.2021 вона буде звільнена з посади. Обхідний лист датовано 02.04.2021. Відповідачем не надано до суду доказів, що з оскаржуваним наказом позивача було ознайомлено саме 02 квітня 2021 року (п`ятниця).
У період із 05.05.2021 по 14.05.2021 (п`ятниця) позивач знаходилась на амбулаторному лікуванні, що підтверджується висновком лікаря від 14.05.2021.
До суду з позовом позивач звернулась 17.05.2021.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду.
З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2021 позивач була ознайомлена із попередженням про наступне звільнення із займаної посади провідного спеціаліста Відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. У попередженні вказано: відповідно до статті 87 Закону України "Про державну службу", постанов Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 "Питання функціонування територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру" та від 20.10.2011 №1074 "Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", наказу Держгеокадастру від 24.11.2020 №504 "Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру", наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.12.2020 №2-лк "Про затвердження Плану заходів та визначення місця роботи Комісії з ліквідації" Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області ліквідується як юридична особа публічного права. У зв`язку з цим попереджаємо Вас про майбутнє звільнення із займаної посади провідного спеціаліста Відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області згідно з пунктом 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Строк дії попередження становить 30 календарних днів з моменту ознайомлення з цим попередженням. У разі звільнення Вас з державної служби на підставі пункту 1 -1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» Вам гарантується виплата вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до частини четвертої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.04.2021 №160-к "Про звільнення державних службовців Відділу у Черняхівському районі" звільнено ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста Відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 02 квітня 2021 року у зв`язку із ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" (а.с. 17).
Позивач вважає наказ №160-к від 01.04.2021 незаконним та таким, що порушує її права та інтереси.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша, шоста статті 43 Конституції України).
Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, ліквідація державного органу (пункт 1-1 частини першої статті 87 Закону №889).
Приписами статті 5 Закону №889 встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Законом №889 визначено підстави для припинення державної служби, однак не визначено процедуру вивільнення державних службовців.
Правове регулювання процедури вивільнення державних службовців з підстав скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідації державного органу чи його реорганізації, регулюється законодавством про працю, зокрема, КЗпП України.
Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 у справі №816/979/17 (провадження №К/9901/3920/17) і в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України він підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права для спірних правовідносин у даній справі.
Судом встановлено, що позивача звільнено з посиланням на п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" яким передбачено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.
Відповідно до вимог частин першої та третьої статті 87 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час попередження позивача про звільнення та прийняття відповідачем оскарженого наказу) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, в тому числі, є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу (п.1 ч.1 ст.87). Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення (ч.3 ст.87).
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що 02.03.2021 позивач попереджена про наступне звільнення у зв`язку із ліквідацією ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.
Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законами, а саме Законом України "Про центральні органи виконавчої влади", де, крім іншого, у статті 5 визначені повноваження Уряду щодо реорганізації та ліквідації центральних органів виконавчої влади, її територіальних підрозділів.
Досліджуючи наявність правових підстав для звільнення позивача відповідно до п.1-1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", якими є ліквідація державного органу, судом встановлено, що рішення про ліквідацію територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру прийняв Кабінет Міністрів України своєю постановою №1118 від 16.11.2020.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 "Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" прийнято рішення ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком, зокрема, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.
На виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру видано наказ від 24.11.2020 №504 "Про ліквідацію та утворення територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру" та наказ від 24.11.2020 №505 "Про затвердження Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 №1118 "Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру".
Відповідно до пункту 19 Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 "Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого наказом Держгеокадастру від 24.11.2020 №505 (у редакції чинній на час попередження позивача про наступне звільнення) передбачалося переведення працівників головних управлінь (за їх згодою) до нового територіального органу (підрозділу), крім прийнятих за добором, у кількості не менше 30%, із них не менше ніж: двох державних кадастрових реєстраторів на один район/місто, шести інспекторів на область, трьох працівників юридичної служби на область, двох працівників кадрової служби на область, двох працівників бухгалтерської служби на область, працівників служби з питань ринку та оцінки: не менше одного - на область, двох - на район, одного - на місто обласного значення, а також не менше десяти працівників, відповідальних за ведення фонду документації із землеустрою, на область, не менше тридцяти працівників (експертів), які здійснюють розгляд та погодження документації із землеустрою, на область.
Згідно із пунктом 6 Плану заходів щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 р. №1118 "Питання функціонування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого наказом Держгеокадастру від 24.11.2020 №505 (у редакції наказів Держгеокадастру від 02.03.2021 №132 та 18.03.2021 №161) протягом квітня - травня 2021 року було заплановано здійснення передбачених чинним законодавством заходів із заповнення вакансій управлінь Держгеокадастру в областях, Управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області для повноцінного здійснення повноважень територіальними органами Держгеокадастру, але не менше 30 відсотків вакансій.
Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа №21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію. Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
В постанові від 17 липня 2019 року у справі №820/2932/16 Верховний Суд зазначив, що якщо ліквідовано орган з одночасним створенням іншого органу, який буде виконувати повноваження (завдання) органу, що ліквідується, то зобов`язанням роботодавця (держави) є вжиття заходів щодо працевлаштування працівників ліквідованого у такий спосіб органу.
Верховний Суд в постанові від 04 липня 2019 року в справі №2а-108/12/2670 вказав, що встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Враховуючи правові позиції Верховного Суду та заплановані Держгеокадастром заходи щодо реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2020 року №1118 із заповнення вакансій у територіальних управліннях, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини фактично виникли з підстав реорганізації, а не ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, а тому у відповідача виникли зобов`язання роботодавця по працевлаштуванню працівників.
Згідно з частинами першою та другою статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" №1906-IV від 29.06.2004 (із змінами та доповненнями) чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Згідно з частиною другою статті 21 та частиною першою статті 23 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право рівного доступу до державної служби в своїй країні, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права, прийнятого 16 грудня 1966 року Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованого Україною 12.11.1973, держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право на працю, що включає право кожної людини дістати можливість заробляти собі на життя працею, яку вона вільно обирає або на яку вона вільно погоджується, і зроблять належні кроки до забезпечення цього права. Заходи, яких повинні вжити держави-учасниці цього Пакту з метою повного здійснення цього права, включають програми професійно-технічного навчання і підготовки, шляхи і методи досягнення продуктивної зайнятості в умовах, що гарантують основні політичні і економічні свободи людини.
Також, статтею 24 Європейської соціальної хартії, ратифікованої Україною 14.09.2006, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення Сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби; б) право працівників, звільнених без поважної причини, на належну компенсацію або іншу відповідну допомогу. З цією метою Сторони зобов`язуються забезпечити, щоб кожний працівник, який вважає себе звільненим без поважної причини, мав право на оскарження в неупередженому органі.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" Суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Частиною другою статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про припинення юридичної особи ГУ Держгеокадастру у Житомирській області відсутні.
У зв`язку з тим, що процедуру ліквідації Головного управління Держгеокадастру Житомирській області було розпочато, позивача 02.03.2021 повідомлено про майбутнє звільнення та звільнено з роботи. Однак, після звільнення позивача з роботи ліквідація територіального органу була скасована, однак наказ про звільнення позивача скасовано не було.
З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що звільнення позивача у зв`язку із ліквідацією відповідача з подальшою відміною такої ліквідації здійснено без поважних причин, не пов`язане із поточними потребами Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, без забезпечення адекватного захисту прав позивача, а також не відповідає принципам верховенства права та "належного урядування".
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивача звільнено з державної служби з ініціативи суб`єкта призначення без будь-яких законних на те підстав та у зв`язку з непослідовністю рішень органів влади, внаслідок яких порушено право позивача на працю.
Таким чином, наказ відповідача від 01 квітня 2021 року №160-к про звільнення ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 02 квітня 2021 року у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, відповідно до пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" прийнятий із порушенням порядку встановленого законом, є протиправним та підлягає скасуванню.
Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 та статті 240-1 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Отже, оскільки наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01 квітня 2021 року №160-к ОСОБА_1 звільнено з посади провідного спеціаліста відділу у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 02.04.2021, суд вважає, що цей день є останнім робочим днем, відповідно, поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення - з 03 квітня 2021 року.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 7 ст. 235 Кодексу рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймаючи рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
За приписами ч. 2 ст. 235 КЗзП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Верховний Суд України у постанові від 14.01.2014 (справа №21-395а13) зазначив, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.
Відповідачем надано до суду довідку №117 від 09.07.2021, відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача на момент звільнення складає 362,76 грн. Вказана сума сторонами не заперечується.
Відповідно до положень ст. 371 КАС України судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та нарахування і виплати суми середнього грошового забезпечення за один місяць підлягає негайному виконанню.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У зв`язку з відсутністю документально підтверджених судових витрат по даній справі, питання про їх розподіл судом не розглядається.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держтеокадастру у Житомирській області від 01.04.2021 №160-к "Про звільнення державних службовців Відділу в Черняхівському районі", яким звільнено ОСОБА_1 з посади провідного спеціаліста Відділу в Черняхіському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 02.04.2021 у зв`язку з ліквідацією Головного управління Держгеокадастру Житомирській області.
Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста Відділу в Черняхіському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 03.04.2021.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустити до негайного виконання.

Рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 суми середнього заробітку за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук