Справа № 200/3909/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року справа №200/3909/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Сіваченка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. у справі № 200/3909/21 (головуючий І інстанції суддя Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського міського управління головного управління МВС України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 07.04.2021 року звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольського міського управління головного управління МВС України в Донецькій області, в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з червня 1994 по вересень 2011 (включно); зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з червня 1994 року по вересень 2011 року (включно), зобов`язати відповідача надіслати довідку про розмір грошового забезпечення та нарахування індексації доходів за період з червня 1994 року по вересень 2011 року (включно) із зазначенням у довідці за кожен місяць загальних складових грошового забезпечення, базового місяця підвищення окладу застосованого при нарахуванні індексації та індексу споживчих цін (а.с. 1-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 червня 2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 65-67).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на те, що під час проходження служби у Приморському РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області нарахування йому грошового забезпечення в період з 31.12.2002 по 29.09.2011 проводилось не в повному обсязі, зокрема, без врахування індексації та нарахування індексації в повному обсязі із застосуванням при обрахуванні базових місяців підвищення посадового окладу, таким як січень 2008 року.

Апелянт посилається на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», постанову Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294.

Вважає, що нарахування індексації грошового забезпечення повинно було проводитись в період його проходження служби з 01.01.2008 по 29.09.2011 (день звільнення) із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

За правилами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач у період з 28.06.1994 по 30.12.2002 проходив службу в органах внутрішніх справ на посадах атестованого складу, з 31.12.2002 по 29.09.2011 проходив службу в Головному управлінні МВС України в Донецькій області. Наказом ГУ МВС України в Донецькій області від 29.09.2011 № 433 о/с звільнений з 29.09.2011.

26 лютого 2021 року позивач звернувся до ГУНП в Донецькій області із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за 1994 - 2011 роки (а.с. 43).

11 березня 2021 року Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління МВС України в Донецькій області надана відповідь № К-26лк, якою повідомлено про здійснення індексації за період 2007 - 2011 років з урахуванням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078, постанови «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» № 913 від 11.07.2007 (а.с. 14).

З довідки Головного управління МВС України в Донецькій області від 25.03.2021 № 30 про розмір грошового забезпечення та нараховану індексацію доходів вбачається, що у період з липня 2007 року по вересень 2011 року індексація не виплачувалась за періоди: липень 2007 року - липень 2008 року, листопад 2010 року - грудень 2010 року. Розрахунок індексації здійснено виходячи із базового місяця січень 2008 року (а.с. 48-49).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог з огляду на наступне.

У період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ був чинний Закон України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII, за правилами статті 19 якого форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

За унормуванням ст. 94 КЗпП України, ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 34 Закон України «Про оплату праці» окреслено: компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Положення ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначають, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Унормуванням ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно положень ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 2 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що на основі соціальних стандартів визначаються розміри основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком, інших видів соціальних виплат і допомоги.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зіст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Кабінетом Міністрів України затверджено постанову «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 року № 1078, згідно з п.4 якої індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

За змістом п. 2 вказаного Порядку до грошових доходів громадян, які одержані в гривнях на території України та не мають разового характеру віднесено: пенсії; стипендії; оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер; грошове забезпечення військовослужбовців; суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, щомісячна грошова сума, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим), щомісячна страхова виплата особам, які перебували на утриманні потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхова виплата дитині, яка народилась інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності); допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку особам, не застрахованим у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, допомога на дітей одиноким матерям, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, щомісячна грошова допомога малозабезпеченій особі, яка проживає разом з інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 913 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», яка набрала чинності 25.07.2007 року, було внесено зміни до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, а саме: у пункті 2 доповнено абзац п`ятий після слова «військовослужбовців» словами «осіб рядового і начальницького складу ОВС, посадових осіб митної служби».

Отже, індексація грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу ОВС нараховувалася та виплачувалася після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 року № 913, тобто з 25.07.2007.

З огляду на викладене, вимоги щодо нарахування індексації до 25 липня 2007 року є безпідставними та не підлягають задоволенню, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Щодо періоду починаючи з 25 липня 2007 року, суд зазначає наступне.

Враховуючи положення Порядку № 1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення особі рядового і начальницького складу грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.

Правилами п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) занотовано: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб рядового і начальницького складу затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру посадових окладів відповідних категорій осіб рядового і начальницького складу.

З наданих до суду документів вбачається, що базовим місяцем є січень 2008 року, тобто місяць, в якому змінено розмір тарифної ставки (посадовий оклад) на підставі Постанови № 1294.

З огляду на викладене, враховуючи відомості, що визначені у довідках про розмір грошового забезпечення, довідку про нараховану індексацію доходів, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення позивача, як особі, що проходила службу в органах внутрішніх справ, здійснена управлінням протягом 2008 - 2011 років з дотриманням Порядку № 1078.

Зважаючи на те, що вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації є безпідставними та задоволенню не підлягають, а вимога про «зобов`язання відповідача надіслати на адресу позивача довідки про розмір грошового забезпечення та нарахування індексації доходів за період з червня 1994 року по вересень 2011 року із зазначенням у довідці за кожен місяць загальних складових грошового забезпечення, базового місяця підвищення окладу застосованого при нарахування індексації та індексу споживчих цін» є похідною від першої, оскільки іншого обґрунтування позовна заява не містить, правомірним є висновок суду про відмову у її задоволені.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не приймаються судом в якості належних.

Частиною 1 ст. 77 КАС України окреслено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №м11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. у справі № 200/3909/21 -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 1 вересня 2021 року.

Колегія суддів: Г.М.Міронова

Е.Г. Казначеєв

І.В. Сіваченко