Справа № 400/4851/21
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2021 р. № 400/4851/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2

до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_1 ,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Выйськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії Ураїни (надалі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно, розмірі 18228,82 грн. та та зобов`язання відповідача виплатити на користь позивача грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 18228,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у Збройних Силах України за контрактом. В порушення вимог Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (надалі Порядок № 178), відповідач не виплатив позивачу грошову компенсацію.

Ухвалою від 05.07.2021 суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

30.07.2018 на адресу Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача, в якому останній вказав, що забезпечення грошової компенсації є неможливим, оскільки кошторисом військової частини 339 не були передбачені. Також відповідач зазначив, що, відповідно до статті 2 Закону України № 1459-ІІІ від 17.02.2000 «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (надалі Закон № 1459), з 11.03.2000 дію частини другої статті 9 Закону України № 2011-ХІІ від 20.12.1991 «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі Закон № 2011) було призупинено. Крім того, як вказав у відзиві відповідач, позивач не довів належними доказами причини неотримання ним речового майна в натуральному вигляді протягом строку служби.

Дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України на різних посадах військових частин. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 12.05.2021 №115, позивач був звільнений з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

28.09.2017 рапортом, ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 про виплату йому компенсації за не отримане речове майно в період військової служби, відповідно до довідки від 12.05.2021 № 596 в розмірі 18228,82 грн. Відповідач в супереч чинному законодавству не розрахувався з позивачем, а саме не виплатив останьому грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Відповідно до пункту 1 статті 91 Закону № 2011,речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за не отримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 3-5 Порядку №178, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації. Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзвязку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Таким чином, грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі звільнення з військової служби (пункт 3), за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини (пункт 4) та довідки про вартість речового майна (пункт 5).

На підставі цього суд дійшов висновку, що на момент звільнення позивач мав право на отримання компенсації, тому обов`язком відповідача було видання відповідного наказу та проведення відповідних виплат.

Доводи про відсутність коштів не є підставою для відмови у задоволенні законних вимог позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку про порушення прав позивача, у звязку з чим, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), що полягає у невиплаті грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі 18 228,82 грн.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 18 228,82 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник