Справа № 360/1218/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року справа №360/1218/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року (повне судове рішення складено 18 травня 2021 року в м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/1218/21 (суддя в І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Луганській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління поліції охорони в Луганській області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо невключення при здійсненні розрахунку одноразової грошової допомоги при його звільнені індексації грошового забезпечення в сумі 990,04 грн, щомісячної премії в розмірі 129%, що становить 4876,20 грн;

- визнати протиправну бездіяльність Управління щодо невиплати позивачу компенсації суми податку з доходів фізичних осіб в розмірі 6072,57 грн, стягнутих з одноразової грошової допомоги в сумі 27157,88 грн в день її виплати 25.02.2021 в повному обсязі;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 різницю недоплаченої грошової допомоги при звільнені в сумі 13222,69 грн;

- зобов`язати Управління виплатити позивачу компенсацію суми податку з доходів фізичних осіб з одноразової грошової допомоги при звільнені з суми 13222,69 грн в день її виплати.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач проходив службу з 16.04.2004 по 06.11.2015 в управлінні Державної служби охорони при УМВС України в Луганській області, та в подальшому проходив службу з 07.11.2015 по 11.06.2020 в управлінні поліції охорони в Луганській області, під час якої приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції в Луганській області, у зв`язку з чим позивачу було надано статус учасника бойових дій та видане посвідчення серії НОМЕР_1 від 23 листопада 2016 року.

11.06.2020 № 52 о/с позивача звільнено зі служби за власним бажанням.

Під час проходження служби позивач звернувся з рапортом до відповідача з проханням нарахувати та виплатити йому при звільнені (в день звільнення) одноразову грошову допомогу при звільнені, на що отримав відмову.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до Луганського окружного адміністративного суду, який в свою чергу рішенням у справі № 360/2847/20, серед іншого, зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби.

На виконання вказаного рішення 25.02.2021 відповідачем виплачено допомогу при звільнені у сумі 27157,88 грн.

Вивченням відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 11.06.2020 встановлено, що, крім зазначених вище складових, включених для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , відповідачем не було включено таку його складову, як індексація грошового забезпечення в сумі 990,04 грн.

Також встановлено, що в травні 2020 року, процент премії становив 129%, а не 110%, як зазначено в розрахунку одноразової грошової допомоги відповідачем, а сума щомісячної премії повинна бути зазначена 4876,20 грн, а не 4158,00 грн, яка зазначена в березні 2020 року та не повинна братися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені, бо береться до розрахунку повний останній місяць служби - травень 2020 року.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо невключення при розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі 990,04 грн та щомісячної премії в розмірі 129%, що становить 4876,20 грн.

Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням індексації та щомісячної премії в розмірі 129%, що становить 4876,20 грн, та виплатити ОСОБА_1 різницю недоотриманої грошової допомоги.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, в сумі 1000,00 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги стверджується про відсутність правових підстав для включення до розрахунку вказаної допомоги суми індексації. Також відповідачем вірно застосовано при такому розрахунку процент премії в 110%, встановлений в місяці звільнення - червні 2020 року.

Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з наступних підстав.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій позов задоволено. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 проходив службу з 16 квітня 2004 року по 06 листопада 2015 року в Управлінні Державної служби охорони при УМВС України в Луганській області, з 07 листопада 2015 року по 11 червня 2020 року в Управлінні поліції охорони в Луганській області.

Позивач є учасником бойових дій (арк. спр. 15).

Згідно з витягом до наказу Управлінні поліції охорони в Луганській області «По особовому складу» від 11 червня 2020 року № 52 о/с відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби (за власним бажанням) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0027115) молодшого інспектора взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області, 11.06.2020. Виплатити грошову компенсацію за 19 діб невикористаної відпустки за фактично відпрацьований час у 2020 році. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 17 років 06 місяців 24 дні, час служби у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 04 роки 03 місяці 28 днів. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 10.06.2020, подання Сєвєродонецького МВ (арк. спр. 16).

При звільненні зі служби позивачу не була виплачена одноразова грошова допомога, передбачена статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 25 відсотків грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.01.2021 у справі № 360/2847/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Луганській області щодо не проведення нарахування та виплати в день звільнення 11 червня 2020 року, ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби; зобов`язано Управління поліції охорони в Луганській області внести зміни до наказу № 52 о/с від 11 червня 2020 року відносно ОСОБА_1 щодо нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби; зобов`язано Управління поліції охорони в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені за власним бажанням в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за 17 повних календарних років служби (арк. спр. 31-34).

25.02.2021 відповідно до платіжного доручення № 171618 відповідачем виплачено на виконання рішення суду одноразову грошову допомогу в сумі 27157,88 грн (арк. спр. 41).

Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому, серед іншого, просив надати довідку щодо здійснення розрахунку та нарахування одноразової грошової допомоги на виконання рішення суду у справі № 360/2847/20 (арк. спр. 17).

На вищевказаний запит відповідачем надано відповідь від 10.03.2021 № 442/43/32/7/01-2021, в якій останній зазначив, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі № 360/2847/20 Управлінням здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 27157,88 грн, яка перерахована 25 лютого 2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 . Крім того, надано довідку від 10.03.2021 № 38/43/32/5/03-2021 (арк. спр. 19).

З довідки УПО в Луганській області від 10.03.2021 № 38/43/32/5/03-2021 вбачається, що: " ОСОБА_1 , молодшому інспектору взводу реагування Сєвєродонецького міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Луганській області про розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні згідно адвокатського запиту по справі щодо нарахування коштів у сумі 33736,50 грн, для сплати одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 із змінами. Одноразова грошова допомога при звільненні складається з:

- посадовий оклад - 1800,00 грн;

- оклад за спецзванням - 1000,00 грн;

- надбавка за стаж служби в поліції 35% - 980,00 грн;

- премія щомісячна 110% за останній місяць - 4158,00 грн.

Розрахунок:

1) Посадовий оклад 1800,00 грн + оклад за спецзванням 1000,00 грн + надбавка за стаж служби в поліції (35%) 980,00 грн + премія щомісячна 4158,00 грн = 7938,00 грн;

2) 7938,00 грн * 17 років вислуги * 25% =33736,50 грн.

Всього нараховано: 33736,50 грн одноразової грошової допомоги при звільненні.

З нарахованої суми утримано: військовий збір в розмірі - 506,05 грн; подохідний збір в розмірі - 6072,57 грн.

Сплачено одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 в розмірі - 27157,88 грн" (арк. спр. 19).

З відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що за період з 01.01.2020 по 31.05.2020 позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення по 990,04 грн щомісяця, а в червні 2020 року в сумі 397,70 грн (арк. спр. 20).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 102 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону, що визначено частиною п`ятою статті 94 Закону № 580-VIII.

Частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), визначено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (надалі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною другою статті 19 Закону № 2017-ІІІ передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 1 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. №1078 (надалі - Порядок № 1078).

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Отже, відповідно до законодавчого визначення індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейського для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, передбаченої частиною другою статті 9 Закону № 2262-ХІІ. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку одноразової грошової допомоги призвело б до знецінення як грошового забезпечення, так і самої допомоги.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо невключення при розрахунку позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні індексації грошового забезпечення у розмірі, який позивач і просив в позові 990,04 грн, отриманої позивачем за час служби, чим порушив права позивача.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.03.2020 по справі № 820/5286/17.

Також судом встановлено, що згідно з витягом до наказу Управлінні поліції охорони в Луганській області «По особовому складу» від 11 червня 2020 року № 52 о/с позивача звільнено зі служби 11.06.2020.

Таким чином, повний місяць служби, який передував звільненню позивача, є травень 2020 року.

Згідно з відомостями про грошове забезпечення ОСОБА_1 в травні 2020 року процент премії становив 129% в розмірі 4876,20 грн.

При цьому суду першої інстанції було незрозумілим, чому відповідачем під розрахунку одноразової грошової допомоги взято до розрахунку процент премії 110% в сумі 4158,00 грн, яку було виплачено позивачу в березні 2020 року.

Відтак, за висновками місцевого суду, змістовними є доводи позивача про те, що до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільнені повинна братися сума щомісячної премії 4876,20 грн.

Проте, з такими висновками не може погодитись судова колегія апеляційного суду.

Відповідно до п. 23 розділу 1 «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого Наказом Міністра внутрішніх справ України від 06.04.2016 р. № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі - Порядок № 260), в редакції, що діяла на час звільнення позивача зі служби, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється в розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

Аналогічні норми містились в цьому Порядку і в пункті 6 розділу VI, яким Порядок № 260 доповнено згідно з наказом Міністерства внутрішніх справа України від 17.07.2020 р. № 539.

Отже, спеціальним законодавством прямо передбачено розрахунок вказаної грошової допомоги виходячи з грошового забезпечення на день звільнення, яке стосовно позивача мало місце в червні 2020 року.

В червні 2020 року премія щомісячна була встановлена позивачеві в розмірі 110% (а.с.20).

Відтак, при обрахунку розміру допомоги відповідач правильно взяв розмір премії за червень 2020 року в розмірі 110%, про що прямо зазначив в розрахунку (останній місяць - а.с. 19), а не за березень 2020 року, як помилково вважав суд першої інстанції.

Отже, підстав для задоволення позову в цій частині не існує, тому рішення місцевого суду в цій частині підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Як зазначалось вище, в іншій частині рішення місцевого суду сторонами не оскаржене, тому в цій частині воно не переглядається судом апеляційної інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, апеляційна скарга взагалі не містить доводів порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права в цій частині, тому відсутні і підстави для скасування або зміни судового рішення в цій частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив часткове порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду - частковому скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Позивачем судові витрати не понесені. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 360/1218/21 - скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Управління поліції охорони в Луганській області щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 щомісячної премії в розмірі 129%, що становить 4876,20 грн, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в Національній поліції за власним бажанням, передбачену статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням щомісячної премії в розмірі 129%, що становить 4876,20 грн,

та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі № 360/1218/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 31 серпня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Е. Г. Казначеєв

Т. Г. Гаврищук