Справа № 200/3734/21
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2021-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 р. Справа№200/3734/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабіча С.І., за участю секретаря судового засідання Сафронової Ю.Л. та представників сторін:

позивача - не з`явився;

відповідача - Голуба М.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якого просив суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 09 листопада 2020 року № Ф-85003-48 про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 29 036,26 грн. та вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 26 лютого 2021 року № Ф-85003-48 станом на 31 січня 2021 року у розмірі 32 336,26 грн.;

зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки позивача код класифікації доходів бюджету 71040000 шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного внеску у розмірі 32 336,26 грн., зазначених у податковій вимозі відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 26 лютого 2021 року № Ф-85003-48;

зобов`язати відповідача зняти позивача з обліку платника податків єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2005 року він є пенсіонером та знаходиться на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької та отримує пенсію за вислугою років (пенсіонер прокуратури), а з 05 квітня 2011 року перебуває на обліку у Волноваський державній податковій інспекції Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (самозайнята особа - адвокат).

Вказує, що у період з 2019 року по 2020 рік відповідач неодноразово направляв йому вимоги про сплату боргу (недоїмки), які рішеннями Донецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року по справі № 200/7518/19а, від 18 лютого 2020 року по справі № 200/14407/19-а, від 28 квітня 2020 року по справі № 200/2045/20-а, від 27 квітня 2020 року по справі № 200/2833/20-в були визнані протиправними та скасовані.

Проте, незважаючи на вищезазначені рішення, відповідачем 09 листопада 2020 року винесено вимогу № Ф-85003-48 на суму 29036,26 грн.

12.01.2021 року позивач звернувся до Головного управління Державної податкової служби України у Донецькій області із заявою про зняття з обліку як платника податків єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI, які набрали чинності з 01.01.2021 року, а саме звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком, або за вислугою років, або є особою з інвалідністю.

Однак, відповідач, листом №4127/6/05-99-24-15-26 від 09 лютого 2021 року, відмовив позивачу у знятті з обліку.

26 лютого 2021 року відповідачем було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ф-85003-48 на суму 32336,26 грн.

Позивач вважає що дані вимоги про сплату боргу є протиправними та такими що порушують його права і законні інтереси, оскільки не відповідають вимогам ч.4 ст.4 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування", відповідно до якої не тільки фізичні особи - підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування, а і фізичні особи - підприємці, що обрали загальну систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами і отримують у відповідності до закону пенсію або соціальну допомогу.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надав письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, серед іншого, зазначив, що за даними інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 31.10.2020 року позивач має борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 29036,26 грн.

На підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано і надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю - 85003-48 від 09 листопада 2020 року.

За даними інформаційної системи органу доходів і зборів, станом на 31.01.2021 року позивач має борг зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 32336,26 грн.

На підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів сформовано і надіслано позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю - 85003-48 від 09 листопада 2020 року.

Відповідач зазначив, що пункт 9-4 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 2464 не містив у собі приписи щодо ненарахування та невідображення в інтегрованих картках належних до сплати сум єдиного внеску.

Законом України від 14.01.2020 №440-ІХ «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» пункт 9-4 розділу VII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2464 виключено з 13.02.2020 року, а отже, позивач з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного внеску відповідно до положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»., який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених статтею 6 цього Закону.

Щодо безпідставності вимог позивача про здійснення дій щодо зняття з обліку платника єдиного внеску та внесення змін до інтегрованої картки платника шляхом виключення заборгованості по єдиному соціальному внеску, відповідач зазначив, що згідно з п. 9 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року №449 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953, списанню підлягає борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску у разі: повної ліквідації юридичної особи - платника єдиного внеску, коли борги (недоїмка) із сплати єдиного внеску залишилися непогашеними у зв`язку з недостатністю майна такого платника або майна засновників чи учасників, якщо вони несуть повну чи додаткову відповідальність за зобов`язаннями платника; смерті фізичної особи, оголошення померлою, визнання її у судовому порядку безвісно відсутньою або недієздатною, за умови відсутності осіб, які відповідно до Закону несуть зобов`язання зі сплати єдиного внеску, та засвідчення цього факту відділом державної реєстрації актів цивільного стану чи постановленням судового рішення.

Відповідач вважає, що жодна з обставин, передбачена ч. 7 ст. 25 Закону №2464 за позивачем не встановлена, що свідчить про безпідставність коригування боргу з єдиного внеску.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року розгляд справи № 200/3734/21 вирішено питання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 липня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі № 200/3734/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 серпня 2021 року.

Представник позивача у судове засідання призначене на 02 серпня 2021 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через відділ документообігу та архівної роботи надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, з підстав, викладених у відзиві, просила в задоволені адміністративного позову відмовити.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 81).

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) з 21.04.2006 року по 22.03.2011 рік був зареєстрований фізичною особою-підприємцем (код КВЕД 74.11. - адвокатська діяльність), після 22.03.2011 року по цей час - як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Позивач перебуває на обліку в органі доходів і зборів (Волноваська ДПІ (Волноваський район) Волновасько-Мангуське управління Головного управління ДФС у Донецькій області), що розташований на території населеного пункту, включеного до переліку, що зазначений у ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата на підставі відповідного Указу Президента України (а.с. 77).

Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 12.04.2005 року, ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років (а.с.12).

30.05.2018 року позивач звернувся до Волноваської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області з заявою про звільнення від виконання обов`язків платника ЄСВ, визначених Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 18).

На звернення позивача, Головне управління ДФС у Донецькій області листом № 26287/10/05-99-48-11 від 15.06.2018 року у задоволенні заяви позивача було відмовлено (а.с. 19).

Судом встановлено, що контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2020 року № Ф-85003-48, відповідно до якої позивачу визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 29036,26 грн. (а.с. 35)

Не погодившись з винесеною вимогою № Ф-85003-48 від 09 листопада 2020 року позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України (а.с. 37-38).

За результатами розгляду скарги позивача Державною податковою службою України прийнято рішення від 24.12.2020 року № 36272/6/99-00-06-03-01-06 "Про результати розгляду скарги", відповідно до якого скарга позивача залишена без задоволення, а оскаржувана вимога без змін (а.с. 39-40).

11 січня 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС України у Донецькій області із заявою про списання податкового боргу зі сплати єдиного соціального внеску, як безнадійного (а.с. 43).

На звернення позивача, відповідач листом № 3783/6/65-99-13-12-01 від 08.02.2021 року відмовив у задоволенні заяви (а.с. 44-45).

12 січня 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС України у Донецькій області із заявою про зняття з обліку як платника податків єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI, які набрали чинності з 01.01.2021 року, а саме звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком, або за вислугою років, або є особою з інвалідністю (а.с. 47).

За наслідком розгляду заяви позивача, відповідачем 09 лютого 2021 року було надано відповідь № 4127/6/05-99-24-15-26, якою позивачу було відмовлено у знятті з обліку (а.с. 48-49).

26 лютого 2021 року контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-85003-48, відповідно до якої позивачу визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 32336,26 грн. (а.с. 50)

Щодо недоїмки, яка виникла у попередні періоди, позивач зазначає, що відповідачем вже приймались вимоги за попередні періоди стосовно позивача, які скасовані постановами Донецького окружного адміністративного суду по справам № 200/7518/19-а, № 200/14407/19-а, 200/2045/20-а, 200/2833/20-а (а.с. 20-34).

Позивач, не погоджуючись з вимогами про сплату боргу, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2464).

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону № 2464 виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до положень пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону № 2464. У відповідності до частини 8 цієї статті платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до абзаців 1, 3, 4 частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

За частиною 5 ст. 25 Закону № 2464, вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами податковий орган, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

На виконання вимог вказаного Закону наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 2 розд. VІ Інструкції визначено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 3 розд. VІ Інструкції органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1 - 7 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Згідно з п. 4 розд. VІ Інструкції вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом, зокрема у постанові від 11.09.2018 року в справі № 826/11623/16.

Наявність у позивача недоїмки підтверджено обліковою карткою платника податку.

Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначає серед іншого тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Підпунктом б пункту 8 статті 14-1 Закону № 1669 розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2464-VI було доповнено пунктом 9-3 такого змісту: " 9-3. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до контролюючого органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 02.03.2015 № 219-VIII "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці, до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"(Відомості Верховної Ради України, 2011 р., № 2-3, ст. 11; 2014 р., № 44, ст. 2040) внесли такі зміни: пункт 9-3 в редакції Закону України від 2 вересня 2014 року № 1669 вважати пунктом 9-4.

Суд зазначає, що вищезазначеними приписами Закону не було скасовано обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) сплачувати його, а було надано можливість на період АТО, тимчасово, не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2020 року у справі №812/838/17 та від 02 квітня 2020 року у справі № 360/1546/19.

Таким чином, за положенням пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу та стягнення і відповідальності за порушення Закону № 2464.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи"№ 440-IX від 14 січня 2020 року(далі -Закон № 440-ІХ), який набрав чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI виключено.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 травня 1997 року № 1-рп/1999 за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, положення пункту 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI на час прийняття оскаржуваних вимог втратили чинність.

З огляду на викладене, на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI діяв, разом з цим, на час формування спірних вимог про сплату боргу (09.11.2020 року та від 26.20.2021 року), норма, яка тимчасово звільняла позивача від виконання обов`язків, визначених частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI (своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) втратила чинність.

Таким чином, позивач, з 13 лютого 2020 року повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464-VI, який на час формування спірної вимоги не містить положень щодо звільнення позивача від виконання обов`язків, встановлених частиною 2 статті 6 цього Закону.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Донецького окружного адміністративного суду щодо скасування попередніх вимог про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, оскільки оскаржувані у цих рішеннях вимоги були прийняті до 13 лютого 2020 року, тобто під час дії пункту 9-4 розділу VIII Закону №2464-VI.

При цьому, такими рішеннями не було зобов`язано податковий орган провести коригування (списати) суму боргу в інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску, тобто, зазначеним рішенням скасовано виконавчий документ, а не скасовано заборгованість з єдиного внеску.

Позивач безпідставно ототожнює поняття "скасування вимоги" та "скасування недоїмки".

Скасування в судовому порядку податкової вимоги (письмового документа) не є скасуванням боргу, який обліковується за платником податку. Оскільки рішеннями Донецького окружного адміністративного суду заборгованість з єдиного внеску не скасовано, ці рішення не тягнуть за собою обов`язку податкового органу внести зміни до інтегрованої картки платника податку, виключивши суму боргу.

Щодо посилання позивача на те, що Законом України від 13 травня 2020 року № 592-ІХ внесено зміни до частини 4 статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464 - VI, які набрали чинності з 01.01.2021 року, а саме, про те, що звільняються від сплати за себе єдиного внеску особи, які провадять незалежну професійну діяльність, якщо вони отримують пенсію за віком, або за вислугою років, або є особою з інвалідністю, суд зазначає про таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Позивач провадить незалежну професійну діяльність та є адвокатом та саме фізичною особою ,а не ФОП.

Отже, відповідно до пункту 5 ч.1 ст. 4 Закону № 2464 позивача визначено платником ЄСВ.

Проте, судом встановлено, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 7 липня 2011 року статтю 4 Закону № 2464 було доповнено частиною четвертою такого змісту:

"4. Особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування".

Законом України Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників від 3 жовтня 2017 року перше речення частини четвертої викладено в такій редакції:

"4. Особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу";

Вказана редакція ч.4 ст. 4 Закону № 2464 була чинною до 31.12.2020 року.

Проте вказана редакція не містила норми щодо звільнення позивача від сплати ЄСВ до 31.12.2020 року, оскільки він не є особою, зазначеною у пунктах 4 чи 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464 та отримує пенсію не за віком, а за вислугою років (позивача віднесено до осіб визначених пунктом 5 ч.1 ст. 4 вказаного Закону).

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" від 13 травня 2020 року № 592-IX, внесено до Закону № 2464 такі зміни:

У статті 4:

у частині четвертій цифру "4" замінити цифрами "4, 5", а після слів "отримують пенсію за віком" доповнити словами "або за вислугу років";

Проте, у Прикінцевих положеннях вказаного закону зазначено про те, що цей Закон набирає чинності з 1 січня 2021 року, крім пункту 5 розділу I цього Закону, що набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Таким чином, лише з 01.01.2021 року позивача, як фізичну особу, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат) та одночасно є пенсіонером, що отримує пенсію за вислугою років, звільнено від сплати ЄСВ.

Судом з матеріалів справи встановлено, що спірну вимогу від 09 листопада 2020 року № Ф-85003-48 про сплату позивачем боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 29 036,26 грн. пред`явлено відповідачем позивачу щодо заборгованості, яка утворилась у період з 02.05.2018 року по 19.10.2020 року.

Про вказану обставину позивачу було відомо, оскільки про це відповідачем було зазначено у листі від 08.02.2021 року та у відповідному розрахунку (витягу з ІКП позивача з ЄСВ) суми заборгованості з ЄСВ, які були додані позивачем до позовної заяви (а.с. 44-46).

Судом досліджено витяг з ІКП позивача з ЄСВ за період 31.12.2020 року - 31.01.2021 року.

У вказаному витягу зазначено про нарахування позивачу 3300,00 грн. ЄСВ з терміном сплати - 19.01.2021 року.

У той же час, з матеріалів справи та пояснень відповідача судом встановлено, що вказану суму нараховано не за 2021 рік, а за 4 квартал 2020 року, тобто за період, коли позивач ще не був звільнений від сплати ЄСВ.

Таким чином, враховуючи, що спірні вимоги пред`явлено щодо заборгованості, яка утворилась та нарахована до 01.01.2021 року (дати, з якої позивача звільнено від сплати ЄСВ) відповідачем їх прийнятом правомірно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що спірні вимога Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 09 листопада 2020 року №Ф-13942-13 та , складена податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування вказаних вимог та про зобов`язання відповідача внести змін до інтегрованої картки позивача, шляхом виключення даних про наявність недоїмки з єдиного внеску у розмірі 32 336,26 грн., зазначених у податковій вимозі відповідача про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 26 лютого 2021 року № Ф-85003-48, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача зняти позивача з обліку як платника ЄСВ.

Суд зазначає, що вищевказані зміни у законодавство щодо звільнення позивача з 01.01.2021 року від сплати ЄСВ як одночасно і пенсіонера і особи, яка провадить незалежну професійну діяльність не тягнуть за особою автоматичного зняття позивача з обліку.

Загальні підстави про зняття з обліку самозайнятих осіб визначено підпунктом 2 пункту 11.8 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, згідно з яким, зняття з обліку самозайнятих фізичних осіб як платників податків у контролюючих органах здійснюється у такому порядку:

2) фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення або зупинення незалежної професійної діяльності або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного реєстру чи уповноваженого органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку:

заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП.

Підтвердженням припинення незалежної професійної діяльності є відомості (витяг) відповідного реєстру, до якого вноситься інформація про державну реєстрацію такої діяльності, щодо припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу

Питання зняття з обліку платників ЄСВ врегульовано Наказом Міністерства фінансів України №1162 від 24 листопада 2014 року затверджено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №1162).

Позивача, як адвоката, віднесено до осіб, на яких не поширюється дія Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755).

Відповідно до абзацу третього пункту 1 розділу V Порядку № 1162 у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ згідно з додатком 5 до цього Порядку та залежно від категорії страхувальника копії відповідних документів:

...відомостей (витягу) відповідного реєстру про припинення, або зупинення незалежної професійної діяльності, або зміну організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Проте, позивачем не було додано до заяви від 12.01.21 року про зняття з обліку та не надано суду доказів припинення або зупинення незалежної професійної діяльності або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу.

Крім цього, суд зазначає, що подана позивачем до відповідача заява від 12.01.2021 року (а.с. 47) не містить повідомлення про припинення незалежної професійної діяльності та взагалі не відповідає формі № 7-ЄСВ, згідно з додатком 5 до Порядку №1162, отже не є заявою про зняття з обліку у розумінні вказаного Порядку.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для зняття позивача з обліку як платника ЄСВ та про безпідставність позовних вимог у цій частині.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників", "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування вимог і зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті і проголошено у судовому засіданні 02 серпня 2021 року.

Повне судове рішення складене 30 серпня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч