Справа № 200/5727/21
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 р. Справа№200/5727/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи на ПрАТ "Азовзагальмаш", починаючи з 01.07.2015 року по день набрання чинності судовим рішенням у цій справі;

- зарахувати до страхового стажу період роботи на ПрАТ "Азовзагальмаш" починаючи з 01.07.2015 року по день набрання чинності судовим рішенням у цій справі;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням страхового стажу за період з 01.07.2015 року по день набрання чинності судовим рішенням у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що починаючи з 01.07.2015 року підприємством не сплачені до бюджету страхові внески, які були утримані з зарплати позивача, через що період роботи з 01.07.2015 року не зарахований до страхового стажу позивача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.05.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі ухвали від 06.08.2021 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та витребував у відповідачів додаткові документи.

Ухвалою від 18.08.2021 року суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду в письмовому проваджені та відмовив у заміні відповідача у справі.

Правом надання відзиву відповідач не скористався.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадяни на України НОМЕР_2 .

З 01.10.2016 року позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримує пенсію, як одержувач пенсії за віком призначеної та обчисленої у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

25.03.2021 року ОСОБА_1 надіслав до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заяву, в якій просив зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.07.2015 року по 25.03.2021 року в ПрАТ «Азовзагальмаш».

Листом від 08.04.2021 року №1493-1492/Д-02/8-0580/21 Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача, що до загального страхового стажу позивача під час перерахунку пенсії з 01.04.2019 року не був врахований період на ПрАТ «Азовзагальмаш» з 01.06.2015 року по 28.02.2019 року, так як на дату останнього перерахунку пенсії в даних персоніфікованого обліку заробітна плата за цей період нараховувалась, але сплата страхових внесків не здійснювалась.

Здійснити перерахунок пенсії з додаванням до стажу періодів роботи в ПрАТ «Азовзагальмаш» з 01.06.2015 року по 25.03.2021 року у управління відсутні законні підстави, оскільки підприємством не сплачувались страхові внески.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж період(строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч. 2 ст. 20 цього Закону).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру.

За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ст. 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів» затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 10 червня 1994 р. N 5-5. Інструкції затвердженої постановою правління Пенсійного Фонду України від 6 вересня 1996 р. N 11-1, ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року платниками зборів на пенсійне страхування є підприємства, установи та організації усіх форм власності, які також несуть відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків. Сама застрахована особа не сплачує зборів та не несе відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків підприємством, на якому вона працювала.

Згідно ч. 5, 6 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1. 2. 4 статті 14 нього Закону, календарний місяць, для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

З огляду на вказані норми діючого законодавства суд вважає, що наявність у підприємства, де позивач працював, заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку (призначенні) пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків; нарахованих із заробітної плати цієї особи. Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 вбачається, що в ній зазначені суми нарахованої заробітної плати за спірний період роботи, а також зазначено код підстав для обліку щодо застрахованих осіб.

Відмовляючи позивачу в зарахуванні стажу з 01.07.2015 року при призначенні пенсії, відповідач фактично покладає саме на нього відповідальність за неперерахування страхувальником відповідних страхових внесків, порушуючи тим самим вищенаведені положення чинного законодавства.

За правилами статті 106 Закону № 1058-ІУ у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 нього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків Закону №1058-ІV покладено на страхувальника, тобто роботодавця.

У зв`язку з вищевикладеним, обов`язок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на підприємство, в якому позивач працює по теперішній час.

Отже, відсутність факту перерахування страхових внесків роботодавцем, не може бути підставою для відмови у зарахуванні періоду роботи позивача до страхового стажу, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Аналогічна правова позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а та постанові від 01.11.2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок та зарахувати до страхового стажує період роботи з 01.07.2015 року по дату винесення рішення по справі.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію 01.10.2016 року. Стаж враховано за даними персоніфікованого обліку по 31.05.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначається, що у разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідач з 01.04.2019 року в автоматичному режимі провів перерахунок пенсії позивача з додаванням стажу, проте стаж знов таки враховано по 31.05.2015 року.

Тобто лише після двох років з чергового перерахунку пенсії у позивача виникає право на перерахунок з урахуванням стажу, який він набув після цього. Отже право на черговий перерахунок у позивача виникло з 01.04.2021 року.

У зв`язку з тим, що пенсійним фондом стаж роботи позивача враховано по 31.05.2015 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи на ПрАТ «Азовзагальтмаш» з 01.07.2015 року по 31.03.2021 року та зобов`язання здійснити перерахунок із зарахуванням відповідного періоду роботи позивача до страхового стажу та виплатою відповідної різниці у пенсійних виплатах.

Щодо вимоги про зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з квітня 2021 року по дату винесення рішення у цій справі включно, суд вважає її безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. Суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 605,33 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на ПрАТ "Азовзагальмаш" з 01.07.2015 року по 31.03.2021 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2015 року по 31.03.2021 року на ПрАТ "Азовзагальмаш".

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605,33 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.П. Бабаш