Справа № 640/19132/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Аромат» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2021 у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області до дочірнього підприємства «Аромат» про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- стягнути з дочірнього підприємства «Аромат» (, м. Київ, Печерський район, вул. Івана Мазепи, буд. 10, 01010) кошти у рахунок погашення податкового боргу у розмірі 1 387 451, 54 грн. з рахунків відповідача у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням дочірнє підприємство «Аромат» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що дочірнє підприємство «Аромат» перебуває на обліку в органах ДПС та є платником податків за основним місцем обліку.

З інтегрованої картки платника податків - ДП «Аромат» вбачається, що за останнім рахується заборгованість перед бюджетом у загальному розмірі 1 387 451, 54 грн., яка виникла на підставі: податкової декларації по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік від 13.02.2017 на суму 11 001, 27 грн.; податкового повідомлення-рішення форми «Ш» № від 19.10.2017 в сумі 875, 97 грн.; податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік від 16.02.2018 в сумі 20 387, 48 грн.; податкового повідомлення-рішення форми «Ш» № від 25.09.2018 в розмірі 175, 19 грн.; податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік від 11.02.2019 в сумі 22 851, 50 грн.; податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік від 14.02.2020 за 1 квартал 2020 року в сумі 6 465, 32 грн.; податкової декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2017 рік від 09.02.2017 в сумі 338 973, 27 грн.; податкової декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2018 рік від 16.02.2018 в сумі 361 571, 50 грн.; податкового повідомлення-рішення форми «Ш» №5 від 30.07.2018 в розмірі 9 490, 38 грн.; податкової декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2019 рік від 11.02.2019 в сумі 406 767, 93 грн.; податкової декларації з плати за землю (земельного податку та/або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності) за 2020 рік від 14.02.2020 за січень-травень 2020 року в сумі 188 318, 50 грн.; податкової декларації екологічного податку за 1 кв. 2017 року від 10.05.2017 в сумі 243, 82 грн.; податкової декларації екологічного податку за 1 кв. 2017 року (уточнююча) від 16.0.2017 в сумі 66, 15 грн.; податкової декларації екологічного податку за 2 кв. 2017 від 21.07.2017 в сумі 463, 64 грн.; податкової декларації екологічного податку за 3 кв. 2017 від 07.11.2017 в сумі 231, 99 грн.; податкової декларації екологічного податку за 3 кв. 2017 від 18.01.2018 в сумі 231, 99 грн.; податкової декларації екологічного податку за 1 кв. 2018 від 27.04.2018 в сумі 204, 48 грн.; податкової декларації екологічного податку за 2 кв. 2018 від 07.08.2018 в сумі 204, 48 грн.; податкової декларації екологічного податку за 3 кв. 2018 від 18.10.2018 в сумі 120, 02 грн.; податкової декларації екологічного податку за 3 кв. 2017 від 05.11.2015 в сумі 826, 46 грн.; податкової декларації екологічного податку за 4 кв. 2018 від 08.02.2019 в сумі 129, 21 грн.; по надходженнях відходів у спеціально відведених для цього місцях чи об`єктах в сумі 9, 56 грн.

Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум податкових зобов`язань обумовила позивача на звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки у дочірнього підприємства «Аромат» виник податковий борг, який є узгодженим, то позовні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення без врахування всіх фактичних обставин справи та надання їм належної правової оцінки, у зв`язку із чим воно підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

В свою чергу, у відповідності до норм абзацу 1 пункту 57.1, пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як вже було зазначено вище, відповідач має податковий борг в загальному розмірі 1 387 451, 54 грн., який є узгодженим, що не заперечується відповідачем.

В силу вимог підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Доказів сплати визначеної суми податкового зобов`язання у встановленому порядку до суду не надано, а тому спірна сума заборгованості вважається податковим боргом.

Згідно з п. 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом на адресу відповідача засобами поштового зв`язку надіслано податкову вимогу від 03.02.2017 № 628-17 форми «Ю», яка вручена представнику за довіреністю 06.03.2017 (а.с. 61).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем належних доказів про сплату податкових зобов`язань у розмірі 1 387 451, 54 грн., як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції, не надано, як і не надано доказів щодо оскарження зазначеної податкової вимоги, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи та аргументи апеляційної скарги відповідача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Аромат» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.02.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 30.08.2021.