Справа № 640/15000/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укрнафта» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників Державної податкової служби від 02.03.2020 № .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Центральне міжрегіональне управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що співробітниками Офісу великих платників ДПС проведено камеральну перевірку публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (код за ЄДРПОУ - 00135390) щодо порушення граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з акцизного податку за звітні періоди, задекларовані податковими деклараціями за: червень 2017 (від 19.07.2017 № ), за липень 2017 (від 19.08.2017 № ), за серпень 2017 (від 20.09.2017 № ), за вересень 2017 (від 20.10.2017 № ), за жовтень 2017 (від 20.11.2017 № ), за листопад 2017 (від 19.12.2017 № ), за грудень 2017 (від 19.01.2018 № ), за лютий 2018 (від 20.03.2018 № ), за березень 2018 (від 19.04.2018 № ), за квітень 2018 (від 18.05.2018 № ), за травень 2018 (від 19.06.2018 № ), за червень 2018 (від 17.07.2018 № ), за липень 2018 (від 20.08.2018 № ), за серпень 2018 (від 19.09.2018 № ), за вересень 2018 (від 17.10.2018 № ), за жовтень 2018 (від 20.11.2018 № ), за листопад 2018 (від 18.12.2018 № ), за грудень 2018 (від 20.01.2019 № ), за лютий 2019 (від 18.03.2019 № ), за березень 2019 (від 18.04.2019 № ), за квітень 2019 (від 20.05.2019 № ), за травень 2019 (№ від 19.06.2019), за червень 2019 (№ від 20.07.2019), за серпень 2019 (№ від 20.09.2019), за жовтень 2019 (№ від 20.11.2019) та уточнюючих розрахунків суми акцизного податку, що збільшують або зменшують податкові зобов`язання внаслідок виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (Додаток 8) за червень 2017 (від 30.05.2018 № ), за травень 2017 (від 30.05.2018 № ), за результатами якої складено акт від 28.01.2020 № 234/28-10-45-03/00135390 (далі - акт перевірки).

За висновками перевірки ПАТ «Укрнафта» порушено п. 57.1 ст.57 та пп.222.1.1 п. 222.1 ст. 222 Податкового кодексу України та невчасно сплачено самостійно визначені податкові зобов`язання за результатами декларування акцизного податку.

На підставі висновків акту перевірки від 28.01.2020 № 234/28-10-45-03/00135390 Офісом великих платників ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2020 №, відповідно до якого за затримку спати грошового зобов`язання в розмірі 111853735,10 грн., до позивача застосований штраф в розмірі 10 № в сумі 11 185 373, 51 грн. за платежем «Акцизний податок на пальне».

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що викладені в акті перевірки висновки податкового органу є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинами справи, а тому винесене на його підставі спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Оскаржуване податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.156. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з пунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами норм частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відповідно до пп.222.1 п. 221 ст. 222 Податкового кодексу України встановлено, що суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.

Базовий податковий період для сплати податку відповідає календарному місяцю (пункт 223.1 ст. 223 Податкового кодексу України)

Пунктом 223.2 ст.223 ПК України встановлено, платники податку, визначені пунктом 212.1 статті 212 цього Кодексу (крім імпортерів підакцизних товарів, зазначених у підпунктах 215.3.4, 215.3.5, 215.3.5-1, 215.3.5-2, 215.3.6, 215.3.7, 215.3.8 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу), подають щомісяця не пізніше 20 числа наступного звітного (податкового) періоду контролюючому органу за місцем реєстрації декларацію з акцизного податку за формою, затвердженою у порядку, встановленому статтею 46 цього Кодексу

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом першої інстанції було встановлено, що ПАТ «Укрнафта» відповідно до п. 212.1 ст. 212 ПК України є платником акцизного податку на підакцизний товар «пальне», що зазначений у п. 215.1 ст. 215 ПК України.

Позивачем до контролюючого органу подана звітність з акцизного податку:

- за червень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.07.2019) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.07.2017р.;

- за липень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.08.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.08.2017р.;

- за серпень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.09.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.09.2017р.;

- за вересень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.10.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.10.2017р.;

- за жовтень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за листопад 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.12.2017р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за грудень 2017 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.01.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2017р.;

- за лютий 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.03.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.03.2018р.;

- за березень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.04.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.04.2018р.;

- за квітень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.05.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.05.2018р.;

- за травень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.06.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.06.2018р.;

- за червень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 17.07.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 17.07.2018р.;

- за липень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.08.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.08.2018р.;

- за серпень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.09.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.09.2018р.;

- за вересень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від17.10.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 17.10.2018р.;

- за жовтень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2018р;

- за листопад 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.12.2018р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.12.2018р.;

-за грудень 2018 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.01.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.01.2019р.;

- за лютий 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.03.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.03.2019р.;

- за березень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 18.04.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 18.04.2019р.;

- за квітень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.05.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.05.2019р.;

- за травень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 19.06.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 19.06.2019р.;

- за червень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.07.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.07.2019р.;

- за серпень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.09.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.09.2019р.;

- за жовтень 2019 (податкова декларація, зареєстрована за № від 20.11.2019р.) ПАТ «Укрнафта» задекларувало 20.11.2019р., тобто в строк, передбачений пунктом 212.1 статті 212 ПК України.

Сплата задекларованих грошових зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

Натомість, як зазначає відповідач, за даними інтегрованої картки платника наявний податковий борг з акцизного податку за червень 2017 року (реєстраційний № від 19.07.2017), за липень 2017 року (реєстраційний № від 19.08.2017), за серпень 2017 року (реєстраційний № від 20.09.2017), за вересень 2017 року (реєстраційний № від 20.10.2017), за жовтень 2017 року (реєстраційний № від 20.11.2017), за листопад 2017 року (реєстраційний № від 19.12.2017), за грудень 2017 року (реєстраційний № від 19.01.2018), за лютий 2018 року (реєстраційний № від 20.03.2018), за березень 2018 року (реєстраційний № від 19.04.2018), за квітень 2018 року (реєстраційний № від 18.05.2018), за травень 2018 року (реєстраційний № від 19.05.2018), за червень 2018 року (реєстраційний № від 17.07.2018), за липень 2018 року (реєстраційний № від 20.08.2018), за серпень 2018 року (реєстраційний № від 20.08.2018), за вересень 2018 року (реєстраційний № від 17.10.2018), за жовтень 2018 року (реєстраційний № від 20.11.2018), за листопад 2018 року (реєстраційний № від 18.12.2018), № від 20.01.2019), за лютий 2019 року (реєстраційний № від 18.03.2019), за березень 2019 року (реєстраційний № від 18.04.2019), за квітень 2019 року (реєстраційний № від 20.05.2019), за травень 2019 року (реєстраційний № від 19.06.2019), за червень 2019 року (реєстраційний № від 20.07.2019), за серпень 2019 року (реєстраційний № від 20.09.2019), за жовтень 2019 року (реєстраційний № від 20.11.2019) та уточнюючих розрахунків суми акцизного податку, що збільшують або зменшують податкові зобов`язання внаслідок виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах (Додаток 8) за червень 2017 року (реєстраційний № від 30.05.2018), за травень 2017 року (реєстраційний № від 30.05.2018).

Отже, за посиланнями контролюючого органу, з огляду на наявний податковий борг, кошти, що сплачує такий платник податків, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 ПК України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції витребовувались від відповідача відомості щодо наявного податкового боргу та відповідних зарахувань в його погашення, станом на червень-липень 2017 року.

З наданого відповідачем детального розрахунку штрафних санкцій, застосованих згідно податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 № , станом на липень 2017 року за позивачем обліковується борг в розмірі 4 481 410, 70 грн.

В наданих поясненнях відповідач зазначає, що платник, здійснюючи поповнення електронного рахунку № 0046 автоматичного перерахування коштів на оплату акцизного податку з реалізації пального, перерахував суму в розмірі 5 000 000, 00 грн. на рахунок УДКСУ у Голопристанському районі Херсонської області, замість належного отримувача УДКСУ в Шевченківському районі м. Києва., в наслідок чого в інтегрованій картці платника обліковується борг по деклараціях з акцизного податку по коду платежу 142021900 (59 пальне) в сумі 4480907,61 грн., чим допущено порушення своєчасності сплати податкових зобов`язань з акцизного податку.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані обставини досліджувались в адміністративній справі № 826/11882/17.

Так, в рішенні Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2018 у справі №826/11882/17 судом встановлено: «…сплата ПАТ «Укрнафта» акцизного податку на рахунок УДКСУ у Голопристанському районі Херсонської області замість УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва не є податковим правопорушенням і не може бути підставою для застосування до товариства штрафу. Адже, ПАТ «Укрнафта» своєчасно здійснило платіж зі сплати акцизного податку на загальну суму 5 000 000,00 грн., що підтверджується вищевказаним платіжним дорученням від 13.09.2016 № 14920-ПБ16. Кошти зараховані на єдиний казначейський рахунок №9011 у визначений законом строк, а це свідчить про виконання позивачем податкового обов`язку своєчасно і в повному обсязі. Тому Офісом безпідставно нарахований підприємству штраф у розмірі 3 616 849,72 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2017».

Отже, вказаним рішенням встановлено, що відповідач не довів, що самостійно визначені грошові зобов`язання позивачем не сплачено у строки, визначені Податковим кодексом України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Практика Європейського суду з прав людини, викладена, зокрема, у рішеннях по справах "Совтрансавто Холдінг" проти України" та "Україна-Тюмень" проти України", засвідчує, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Отже, викладені у наведених рішеннях адміністративних судів висновки в обов`язковому порядку повинні братися до уваги при вирішенні даного спору.

Колегія суддів також звертає увагу, що виходячи із змісту положень статей 109-113 Податкового кодексу України, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Також, колегія суддів зауважує, що допущення платником податку помилки в частині зазначення іншого бюджетного рахунку у платіжному дорученні зі сплати податку не є правовою підставою для висновку про несплату такого податку та, як наслідок, для застосування штрафних (фінансових) санкцій, за умови фактичної сплати суми податку та її надходження до бюджету.

Суд також приймає до уваги висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 815/2405/16, де зазначено, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України. Для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою Податкового кодексу України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України штрафних (фінансових) санкцій.

Наведене також відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 11 грудня 2018 року (справа № 804/444/16), від 01 жовтня 2018 року (справа № 813/3782/17), від 29 серпня 2018 року (справа № 804/5320/13-а), від 10 серпня 2018 року (справа № 826/11681/16), від 18.04.2019 (справа № 804/6725/16).

Крім того, податковий орган, приймаючи оспорюване рішення, посилався на норми Податкового кодексу України, які регламентують застосування санкцій та пені за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

При цьому, відповідальність платника податків у вигляді застосування штрафних (фінансових) санкцій передбачена лише за умови вчинення платником податків порушень, визначених законами з питань оподаткування.

Отже, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету. А оскільки така сума зарахована на єдиний казначейський рахунок, у визначений законом строк, що встановлено рішенням суду, що набрало законної сили, вказане свідчить про виконання позивачем податкового обов`язку своєчасно і в повному обсязі, і як наслідок, свідчить про відсутність підстав для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК штрафних (фінансових) санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників ДПС від 02.03.2020 № про застосування штрафних санкцій в розмірі 10 % на суму 11 185 373, 51 грн. за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з акцизного податку на пальне, є протиправним та підлягає скасуванню, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

При цьому, аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.05.2021 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменка В.В

Повний текст постанови виготовлений 30.08.2021.