Справа № 400/5646/21
Суддя: Лебедєва Г. В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про скасування заходів забезпечення позову
31 серпня 2021 р. № 400/5646/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 08.07.2021 року № 296 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 08.07.2021 року № 296 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність; поновлення на посаді; стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

19 липня 2021 року разом із позовом ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу.

Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 19.07.2021 року справа №400/5646/21 була розподілена судді Миколаївського окружного адміністративного суду Лісовській Н.В.

Ухвалою від 20.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність до набрання законної сили рішенням суду.

27.08.2021 року військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання мотивоване тим, що реалізація оскаржуваного позивачем наказу командира військової частини НОМЕР_1 про накладення дисциплінарного стягнення буде здійснюватися шляхом видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та безпосередньо виконуватися військовою частиною НОМЕР_3 шляхом видання наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини. Вказав, що наслідки спірного наказу є відворотніми, тобто чинним законодавством чітко встановлений порядок дій у разі визнання протиправним звільнення військовослужбовця згідно з рішенням суду, а саме наслідком скасування спірного наказу є поновлення позивача на посаді (призначення його на рівнозначну посаду) з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.07.2021 року № 150-б суддя Лісовська Н.В. у період з 09.08.2021 року по 09.09.2021 року знаходиться у відпустці.

На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду № 172/02-10 від 27.08.2021 року було здійснено повторний автоматизований розподіл заяви між суддями. Заяву про скасування заходів забезпечення позову було передано на розгляд судді Миколаївського окружного адміністративного суду Лебедєвій Г.В.

Ухвалою від 28.08.2021 року суд призначив заяву представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову до судового розгляду на 31.08.2021 року.

30.08.2021 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення, в яких вказав, що вжиття заходів забезпечення позову не є вирішенням публічного-правбвого спору по суті без фактичного його розгляду судом. Зупинення дії оскаржуваного наказу не скасовує його чинність, ніяк не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених ним заходів до вирішення спору в даній справі. Вважає, що задоволення заяви про забезпечення позову не було забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. До канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представників сторін надійшли клопотання про розгляд заяви за їх відсутністю.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі №400/5646/21, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 2 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

При цьому, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

З правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що заходи забезпечення адміністративного позову вжиті судом у зв`язку з тим, що суд вважає вказаний позивачем у клопотанні захід забезпечення позову розумним, а також таким, що забезпечить збалансованість інтересів сторін, а захист цих прав та інтересів може стати неможливим або ускладненим без вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, суд враховує, що підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову, а саме те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення прав позивача до ухвалення рішення у справі, не відпали, скасування заходів забезпечення позову буде передчасним.

Суд зазначає, що статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, окрім безумовних підстав скасування заходів забезпечення позову, що визначені у частині шостій та восьмій вказаної статті, не містить посилань на конкретні підстави для прийняття такого рішення та ставить залежність судового рішення, за наслідком розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову від вмотивованості клопотання учасника справи, який його заявляє.

Виходячи з правової природи інституту забезпечення позову, скасування заходів забезпечення позову може мати місце у випадку, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів, за відсутності в подальшому потреби в ньому або в забезпеченні позову взагалі, у зв`язку з передчасністю останніх, а також за відсутності підстав, які зумовили вжиття судом таких заходів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 оскаржує наказ відповідача від 08.07.2021 року № 296, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність.

У зв`язку з чим, 19 липня 2021 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу. Заява мотивована тим, що за час судового розгляду справи на посаду, що він займає, може бути прийнято наказ про звільнення позивача з посади та призначено іншу особу, що може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення його порушених прав.

Ухвалою від 20.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зупинено дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність до набрання законної сили рішенням суду.

27.08.2021 року військова частина НОМЕР_1 подала клопотання про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання мотивоване тим, що реалізація оскаржуваного позивачем наказу командира військової частини НОМЕР_1 про накладення дисциплінарного стягнення буде здійснюватися шляхом видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та безпосередньо виконуватися військовою частиною НОМЕР_3 шляхом видання наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини. Вказав, що наслідки спірного наказу є відворотніми, тобто чинним законодавством чітко встановлений порядок дій у разі визнання протиправним звільнення військовослужбовця згідно з рішенням суду, а саме наслідком скасування спірного наказу є поновлення позивача на посаді (призначення його на рівнозначну посаду) з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №826/14303/18, від 12 лютого 2020 року в справі №640/17408/19, від 27 лютого 2020 року в справі №640/16242/19 та ін.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі №640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі №640/9636/20.

Суд зауважує, що судження позивача про очевидно протиправний характер рішення має суб`єктивний характер та обумовлено його процесуальним становищем: особи, яка оскаржує рішеня про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Встановлення протиправності оскаржуваного рішення можливе лише на стадії розгляду справи по суті. Із заяви про забезпечення позову очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення не убачається.

В той же час, порушене право заявника буде відновлено з моменту його порушення у разі ухвалення рішення на користь позивача, але лише при розгляді справи по суті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №800/521/17) висловила свою позицію щодо забезпечення позову шляхом заборони видавати накази про припинення трудових відносин.

Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом. У разі задоволення такої заяви позивача, суд своєю ухвалою фактично подовжує правовідносини публічної служби для позивача, але ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Таким чином, суд зауважує, що застосування заходу забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у формі звільнення з військової служби через службову невідповідність фактично призведе до продовження правовідносин публічної служби для позивача, з відповідними наслідками продовженням військової служби, виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо, але ухвала суду про забезпечення позову, у розумінні норм КАС України, не може бути підставою для виникнення та зміни таких правовідносин.

Підстави забезпечення позову передбачені частиною другою статті 150 КАС України, а саме: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Суд зазначає, що у разі звільнення позивача із займаної посади на виконання оскаржуваного наказу, чинним законодавством передбачена процедура оскарження вказаного рішення та відновлення порушених прав працівника, з моменту його порушення, у разі задоволення позову.

Таким чином, наслідки спірного наказу є відворотніми, тобто чинним законодавством чітко встановлений порядок дій роботодавця у разі визнання звільнення судом протиправним, а саме наслідком скасування спірного наказу є поновлення позивача на посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Тобто, діюче законодавство містить достатній обсяг компенсаційних заходів, якими поновлюються права працівника у разі, коли буде встановлено факт незаконного звільнення чи відсторонення від посади.

Таким чином, ураховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №800/521/17, та незазначення позивачем інших істотних обставин, крім тих, що зазначені у заяві, які б вказували, що невжиття таких заходів може ускладнити та/чи унеможливити виконання судового рішення суду у разі задоволення позову, суд у цій справі уважає, що вжиття заходів забезпечення позову в обраний заявником спосіб не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, викладені аргументи не є переконливими в розумінні приписів статті 150 КАС України, а тому заява військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року.

Керуючись статтями 154, 157, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання військової частини НОМЕР_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі № 400/5646/21 - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 року.

Відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 31.08.2021 року.

Суддя Г.В. Лебедєва