Справа № 260/1328/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/1328/21 пров. № А/857/13756/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Ніколіна В.В., Пліша М.А.;

за участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, прийняте суддею Плеханова З. Б., в м. Ужгород, у справі № 260/1328/21 за адміністративним позовом Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради звернувся в суд з позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Івано-Франківськ) в особі управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західний міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.03.2021 АСВП:64946214 Про стягнення виконавчого збору; визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західний міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24.03.2021 ВП № 64946214 Про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Фактично судове рішення державним виконавцем примусово виконане не було, державний виконавець не вчинив дій, які б свідчили про реалізацію заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 10 Закону, отже, у нього були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в оскаржуваній постанові. Для стягнення виконавчого збору з боржника державний виконавець повинен вчинити виконавчі дії, а не тільки винести постанову про відкриття виконавчого провадження. Дії виконавця у вигляді відкриття постанови про відкриття виконавчого провадження та процесуальних постанов винесених державним виконавцем не призвели до фактичного стягнення коштів за виконавчим документом.

Крім того, оскільки рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 року по справі № 260/4585/20 зобов`язано виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат (розмір 6800,00 грн), то виконання вказаного судового рішення має наслідком зміну складу майна боржника (Департамент соціальної політики Ужгородської міської ради), а також зміну складу майна ОСОБА_1 ), така вимога є майновою.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західний міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 24.03.2021 року ВП № 64946214 Про стягнення виконавчого збору.

Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західний міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24.03.2021 року ВП № 64946214 Про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подало апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що Законом встановлена чітка норма та встановлений розмір стягнення виконавчого збору, незалежно, які саме виконавчі дії були вчинені державним виконавцем під час виконання виконавчого провадження. Отже, державним виконавцем правомірно та обґрунтовано, у відповідності до положень Закону України Про виконавче провадження, одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім цього, зазначено, що на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних причин, визначених частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VII, для невиконання обов`язку, передбаченого положеннями даної статті щодо винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення з боржника виконавчою збору, у зв`язку з чим постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору винесені в межах повноважень та у порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження. З аналізу норм законодавства про виконавче провадження вбачається, що стягнення виконавчою збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. При цьому в розумінні положень Закону №1404-У1І1 примусове виконання виконавчого документу розпочинається з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

28 серпня 2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання про від Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради про відкладення розгляду справи, у зв"язку з неможливістю забезпечити повноважного представника.

Колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника позивача та представника відповідача, який в судове засідання не з"явився.

Оскільки в судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області заяву про примусове виконання рішення у справі № 260/4585/20 та надав оригінал виконавчого листа, виданий Закарпатським окружним адміністративним судом.

24 березня 2021 року старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного МУМЮ Гаринець О.І. винесено у ВП № 64946214 постанову про відкриття виконавчого провадження, пунктом 2 якої стягнуто з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 24000,0 грн та постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24 000,0 грн.

Вказані постанови були направлені 24.03.2021 на адресу сторін виконавчого провадження.

12.04.2021 боржником на виконання рішення суду по справі № 260/4585/20 на адресу ВПВР УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного МУМЮ було направлено лист, в якому вказано, що на виконання рішення суду 04.03.2021 ними проведено перерахунок суми грошової допомоги стягувачу в розмірі 6800 грн та надіслано до Департаменту соціального захисту Закарпатської ОДА, у зв`язку з чим рішення суду виконано ще до відкриття виконавчого провадження. До даної інформації боржником було додано: лист на адресу Департаменту Закарпатської ОДА, який останнім отримано 10.03.2021; розрахунок суми доплати в розмірі 6800 грн згідно рішення суду по справі № 260/4585/20; виписку з рахунку за кодом програми: щорічна разова грошова допомога ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань та соціальна допомога особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною, де коштів на рахунку-0.

Вважаючи спірні постанови відповідача від 24.03.2021 протиправними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, визнаючи протиправними та скасовуючи спірні постанови, суд першої інстанції виходив з того, що на рахунку боржника- Департаменту соціальної політики Ужгородської міської ради відсутні кошти для виплати по вказаній бюджетній програмі, а боржник на виконання рішення суду здійснив розрахунок, який направив в порядку Постанови КМУ № 112 лист Департаменту соцзахисту Закарпатської ОДА з проханням виділити та перерахувати суму згідно судового рішення у справі № 260/4585/20, відтак, боржник провів всі дії для виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження. Вказано на те, що у відповідності до ч.9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VІІІ відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Згідно з ч.1 ст.18 Закону № 1404-VІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 статті 26 Закону № 1404-VІІ передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Випадки, коли виконавчий збір не стягується, визначені ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до ч.9 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Аналіз зазначеного вказує на те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язано з початком примусового виконання рішення.

У постанові від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 Верховний Суд зазначив про те, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Матеріалами справи підтверджується, що до Відділу надійшов виконавчий лист на виконання рішення суду зобов`язального характеру, тому державним виконавцем правомірно із дотриманням положень статей 26, 27 Закону № 1404-VIII винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі чотирьох мінімальних розмірі заробітної плати.

У позовній заяві позивач стверджує, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо добровільного виконання рішення суду ще до відкриття виконавчого провадження, а тому постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню.

Поряд з цим встановлено, що боржником нараховано ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800 грн. Однак, виплату цієї допомоги стягувачу не здійснено.

Слід вказати, що без фактичної виплати донарахованої стягувачу суми допомоги, рішення суду в справі № 260/4585/20 не може вважатися виконаним.

Відтак, на час відкриття виконавчого провадження та прийняття рішення про стягнення виконавчого збору, рішення суду в справі № 260/4585/20 боржником у повному обсязі не виконано, тому у державного виконавця були відсутні визначені ч.5 та ч.9 ст.27 Закону № 1404-VIII підстави для звільнення боржника від сплати виконавчого збору.

Крім цього, надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови з точки зору дотримання державним виконавцем встановленого Законом способу визначення суми виконавчого збору, слід вказати наступне.

Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом. Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» № 1082-IX від 15.12.2020, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Постановою державного виконавця від 19.01.2021 вирішено стягнути з Департаменту виконавчий збір в сумі 24000 грн, тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000грн.) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи правову природу рішення яке підлягало виконання у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням «майнового характеру», суд зважає на те, що за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/4585/20, на підставі якого видано виконавчий лист: «Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік", з урахуванням раніше виплачених сум». Враховуючи, що у вказаному рішенні суб`єкта владних повноважень лише зобов`язано вчинити певні дії, відтак спір є немайнового характеру.

Вказане кореспондується з положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ, за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Відтак, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови вірно оцінив заявлені у виконавчому листі вимоги як вимоги немайнового характеру.

На підтвердження даних висновків свідчить те, що в протилежному випадку (якщо вважати спір майновим) держаний виконавець був би позбавлений можливості дотриматись положень частин 5, 6 статті 26 Закону № 1404-VIII, а саме визначити розмір виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження та відобразити його у постанові про відкриття виконавчого провадження, адже резолютивна частина рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/4585/20 містить лише вказівку щодо вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскаржуваних постанов, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, ст.ст. 287, 308, 310, 313, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), - задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 260/1328/21 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш