Справа № 520/9416/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 520/9416/18

адміністративне провадження № К/9901/5042/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новатор-СТ" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області (процесуальний правонаступник Головного управління ДФС у Харківській області) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 (суддя Бадюков Ю.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 (головуючий суддя Григоров А.М., судді Бартош Н.С., Подобайло З.Г.),

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Новатор-СТ" (далі - ТОВ "Новатор-СТ", Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - ГУ ДФС, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.07.2018 №1 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі - ПДВ) на 503' 132,50 грн (в тому числі, основний платіж - 402' 506,00 грн, штрафні (фінансові) санкції - 100'626,50 грн), та № - про зменшення від`ємного значення суми ПДВ за лютий, червень 2017 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 196' 428,00 грн.

Позовні вимоги Товариства обґрунтовані посиланням на те, що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 03.07.2018 №2709/20-40-14-21-07/35729623 про безтоварний характер господарських операцій Товариства із ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» є безпідставними, оскільки господарські операції з придбання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) та основних засобів у цих контрагентів-постачальників мали реальний характер, підтверджуються належним чином оформленими первинними та іншими документами бухгалтерського і податкового обліку, які були надані посадовим особам контролюючого органу під час перевірки. Придбані товари були використані Товариством у межах господарської діяльності (у сфері будівельної діяльності), що також підтверджується відповідними первинними документами.

Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 15.03.2019, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019, позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 30.07.2018 №1 повністю, а податкове повідомлення-рішення №1 - в частині зменшення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 109' 100,00 грн; в іншій частині позовних вимог відмовив.

Висновок суду в частині задоволених позовних вимог вмотивований тим, що операції з придбання ТОВ "Новатор-СТ" товарів у ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста», за результатами яких позивач збільшив суму податкового кредиту в податковому обліку з ПДВ, підтверджується належним чином оформленими первинними документами, виписаними у межах господарських операцій із зазначеними контрагентами-постачальниками, та правильно відображені позивачем у податковому обліку. Придбані товари були використані Товариством у господарській діяльності.

Відмова в задоволенні позову в частині вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №1 про зменшення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 87328,00 грн (від`ємне значення суми ПДВ за червень 2017 року) обґрунтована тим, що податковий кредит в зазначеній сумі в податковому обліку Товариства не підтверджений первинними документами. До такого висновку суд дійшов з огляду на встановлений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 у кримінальній справі № 201/4522/18 факт створення ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» без наміру здійснення підприємницької діяльності.

ГУ ДПС (процесуальний правонаступник ГУ ДФС) подало до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі, в якій просить їх скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач доводить про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм пунктів 198.1, 198.3, 198.6, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК), порушення норм статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), стверджуючи, що ці норми суди застосували без врахування висновків Верховного Суду в постановах від 06.08.2019 (справа №160/8441/18), від 22.01.2019 (справа №826/18174/13-а) та висновків Верховного Суду України в постановах від 22.11.2016 (справа №826/11397/14), від 06.12.2016 (справа №21-1440а16), від 29.11.2016 (справа №816/5072/14), від 18.07.2017 (справа №21-3123а16), від 22.03.2016 (справа №810/6201/14) щодо оцінки документів бухгалтерського обліку при встановленні обставин щодо фіктивного підприємництва з боку учасника господарської операції. Довід про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі ГУ ДПС обґрунтовує посиланням на обставини, щодо яких наведено інформацію в акті перевірки, та на висновки, зроблені в акті перевірки.

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалені у справі судові рішення - без змін. Позивач зазначає, що висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо факту здійснення ним операцій з придбання товарів у ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» відповідає доказам у справі, а застосування судами норм матеріального права судами відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах у постановах від 06.02.2018 у справі №821/589/17, від 22.01.2020 у справі №824/1042/18-а. Інше застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, порівняно з постановами Верховного Суду та Верховного Суду України, на які ГУ ДПС посилається на підтвердження зазначеної ним підстави касаційного оскарження, обумовлено іншими обставинами у справі.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, обґрунтування заперечень на касаційну скаргу, правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Новатор-СТ" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами- постачальниками ТОВ «Агро Маркетінг» за лютий 2017 року, ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» за червень 2017 року, ТОВ «Делівері Оптторг» і ТОВ «Торгівельна Група «Каста» за грудень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації/придбання та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг). За результатами перевірки складено акт від 03.07.2018 №2709/20-40-14-21-07/35729623 (далі - акт перевірки), в якому зроблені висновки про порушення Товариством підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, підпункту «і» пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК, що призвело до заниження податкових зобов`язань з ПДВ за грудень 2017 року на 402' 506,00 грн та завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на 196' 428,00 грн, в тому числі: за лютий 2017 року на 109' 100,00 грн, за червень 2017 року на 87' 328,00 грн.

На підставі акта перевірки ГУ ДФС прийняті податкові повідомлення-рішення, правомірність яких є предметом спору у цій справі.

Висновки в акті перевірки щодо вчинення Товариством податкового правопорушення вмотивовані тим, що Товариство неправомірно включило до податкового кредиту ПДВ в загальній сумі 598' 933,97 грн (в тому числі: за лютий 2017 року - 109' 099,94 грн, за червень 2017 року - 87' 328,14 грн, за грудень 2017 року - 402' 505,89 грн) за операціями з придбання товарів у ТОВ «Агро Маркетінг» (ПДВ - 109' 099,94 грн), ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» (ПДВ - 87' 328,14 грн), ТОВ «Делівері Оптторг» (ПДВ - 234' 225,89 грн) та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» (ПДВ - 168' 280,00 грн), оскільки такі операції відображені лише в документах бухгалтерського обліку, без їх реального здійснення. Фактично мало місце введення в обіг товару, джерело походження якого не встановлено.

Підставою для таких висновків слугувала податкова інформація щодо діяльності та податкового обліку зазначених контрагентів-постачальників, отримана за результатами заходів податкового контролю. Згідно з цією інформацією зазначені підприємства не декларують податкові зобов`язання та не подають документи обов`язкової звітності; за місцезнаходженням відсутні; не мають матеріальних та трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності; за результатами аналізу інформації з Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) придбання вказаними контрагентами-постачальниками ТМЦ відповідної номенклатури по ланцюгу постачання не встановлено; фігурують у кримінальних провадженнях (ТОВ «Агро Маркетінг» у кримінальному провадженні №0000016, ТОВ «Торгівельна Група «Каста» у кримінальному провадженні №0000040, ТОВ «Делівері Оптторг» у кримінальному провадженні №0004294), а відносно засновника та керівника ТОВ «Комплект Стандарт Сервіс» Воробкало А.Я. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у кримінальній справі №201/4522/18 (провадження №1-кп/201/490/2018) ухвалено вирок від 24.05.2018 про засудження за вчинення злочину, передбаченого частиною 5 статті 27, частини 1 статті 205 Кримінального кодексу України.

Крім того, під час перевірки Товариство не надало товарно-транспортні накладні на перевезення товару, сертифікати якості, санітарно-гігієнічні висновки, сертифікати про радіаційну безпеку товару, а також гарантії на продукцію та комплектуючі; станом на 31.12.2017 у бухгалтерському обліку Товариства обліковується кредиторська заборгованість перед ТОВ «Торгівельна Група «Каста» на суму 1' 009' 680,38 грн (в тому числі, ПДВ - 168' 280,00 грн), а складена цим контрагентом податкова накладна від 27.12.2017 №469 на товар імпортного походження (люлька підвісна фасадна «GEDA-AB 450» - 2 одиниці) не відповідає формі та порядку її заповнення (у графі 3.2 податкової накладної відсутня позначка "X", обов`язкова у випадку постачання товару, ввезеного на митну територію України).

Відповідно до абзацу першого пункту 44.1 статті 44 ПК (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин; далі - так само) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий пункту 44.1 статті 44 ПК).

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні'' від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій статті.

Підпунктом ''а'' пункту 198.1 статті 198 ПК передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (абзац перший пункту 198.6 статті 198 ПК).

Як підсумок вимог наведених правових норм, у податковому обліку господарські операції з придбання товарів (послуг), суми ПДВ за якими відносяться до податкового кредиту, повинні бути підтверджені відповідними документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в ЄРПН.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування. При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, так само, як помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо інші дані засвідчують зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю, тобто є фактичний рух активів.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема в постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 826/7704/16, від 17.04.2018 у справі №820/475/17.

Також наведені норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами-постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій практиці застосування Верховним Судом норм статті 198 ПК у подібних правовідносинах, зокрема, але невиключно, у постановах від 18.05.2018 у справі №П/811/1508/16, від 12.06.2018 у справі №802/1155/17-а, від 12.06.2018 у справі №826/11879/13-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770, від 24.09.2019 у справі №826/9039/16, від 18.11.2019 у справі №808/3356/17, від 17.09.2019 у справі №500/2733/18, від 22.03.2021 у справі №440/545/19, від 19.06.2018 у справі №826/7704/16, від 17.04.2018 у справі №820/475/17.

За умови подання платником податків належним чином оформлених документів, які згідно з правовими нормами повинні бути виписані на господарські операції певного виду, та підтвердження суми ПДВ податковими накладними, зареєстрованими відповідно до вимог статті 201 ПК, задекларовані платником податків дані податкового обліку вважаються підтвердженим (правомірними), якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Це відповідає нормі абзацу першого частини другої статті 77 КАС, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Ця норма узгоджується як з нормою абзацу першого пункту 56.4 статті 56 ПК, відповідно до якої обов`язок доведення, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у випадках, визначених Податковим кодексом України, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладено на контролюючий орган, так і з нормою підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК щодо презумпції правомірності рішень платника податків, які в сукупності закріплюють презумпцію добросовісності податкової поведінки платника податків.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит з ПДВ, не відповідають дійсності, платник податків має спростовувати це.

Наведене відповідає нормі частини першої статті 77 КАС, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих контролюючим органом з підстав формування платником податків даних податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Згідно зі статтею 90 КАС суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд сформував правові позиції щодо оцінки доказів у справах такої категорії.

Як узагальнення таких правових позицій, відсутність у контрагента-постачальника достатнього обсягу матеріально-технічних та/або трудових ресурсів, відсутність товарів по ланцюгу постачання, документа про перевезення товару чи дефекти в первинних документах - саме по собі не є безумовною підставою для висновку, що господарської операції не було. Первинні документи, на підставі яких сформовано дані податкового обліку, підлягають оцінці з урахуванням усіх обставин, в тому числі, й обставин щодо характеру діяльності постачальника. Лише сукупність обставин може свідчити на користь або проти висновку щодо фактичного проведення господарських операцій.

Така теза неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 20.02.2018 у справі №809/117/13-а, від 29.07.2020 у справі №200/5834/19-а, від 11.09.2019 у справі №814/1932/17, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18.

Таку ж оцінку для цілей установлення обставин щодо здійснення господарських операцій Верховний Суд дав і факту порушення кримінальної справи щодо посадових осіб контрагента платника податків (зокрема, але не виключно, постанови Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №809/1139/17, від 27.03.2018 у справі №816/809/17, від 26.06.2018 у справі №808/2360/17).

Отже, визначальним щодо податкових наслідків вчинення господарської операції є сукупність обставин, встановлених судом на підставі оцінки належних та допустимих доказів, щодо здійснення господарської операції. Висновок суду про реальність господарської операції для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог вмотивовано висновком про правомірне формування позивачем податкового кредиту за лютий, грудень 2017 року за наслідками господарських операціями із ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста». Цей висновок судів попередніх інстанцій ґрунтується на встановлених у справі обставинах щодо придбання позивачем товарів (будівельні матеріали, комплектуючі, основні засоби (будівельне риштування, люлька підвісна фасадна)) у вказаних постачальників та їх використання у господарській діяльності у сфері будівництва (капітальний ремонт механічних майстерень ТОВ "АПК-БЕКОН" в селі Новотроїцьке Добропільського району Дніпропетровської області; капітальний ремонт (реконструкція) житлових, нежитлових та адміністративних будівель за певною адресою у містах Маріуполь, Краматорськ та Бахмут Донецької області). Обставини щодо придбання Товариством товарів, суми ПДВ в ціні яких були включені до сум податкового кредиту, встановлені судом на підставі оцінки доказів у справі, а саме: договорів поставки, видаткових та податкових накладних, банківських виписок, платіжних доручень (зокрема, банківської виписки за 09.01.2018 про перерахування на рахунок ТОВ «Торгівельна Група «Каста» 1' 009' 680,38 грн (в тому числі, ПДВ - 168' 280,00 грн) за будівельні фасадні люльки згідно з договором від 01.12.2017 №05-12/17 (а.с. 226, т.1-й); договорів про відступлення права вимоги, актів приймання -передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, договорів підряду, актів приймання виконаних будівельних робіт форми №КБ-2 та підсумкових відомостей ресурсів до цих актів, накладних на списання ТМЦ. Зазначені первинні документи відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України ,,Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", доводи протилежного акт перевірки не містить. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано визнали доказом права позивача на податковий кредит у сумі 168280,00 грн податкову накладну від 27.12.2017 №469, виписану ТОВ «Торгівельна Група «Каста» на поставку 2-х люльок фасадних підвісних «GEDA-AB 450» та зареєстровану в ЄРПН, відхиливши довід відповідача стосовно недоліку у податковій накладній (таким недоліком, як стверджує ГУ ДПС, є відсутність у графі 3.2 податкової накладної позначки "X", обов`язкової у випадку постачання товару, ввезеного на митну територію України), оскільки такий недолік по своїй вагомості не спростовує достовірність інших наданих позивачем документів (видаткової накладної, банківської виписки, журналу-ордеру по бухгалтерських рахунках 631 та 106, карти рахунку № 311). Так само, суди правильно визнали непереконливим довід відповідача щодо відсутності у позивача під час перевірки ТТН, сертифікатів якості, гарантій на продукцію та комплектуючі тощо. Суд надав оцінку цим доводам відповідача у сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарських операцій щодо придбання товарів та їх подальшого використання у господарській діяльності Товариства з урахуванням правової позиції Верховного Суду щодо цього питання.

При оцінці доводу контролюючого органу, що ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» фігурують у кримінальних провадженнях, порушених за фактом реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, в тому числі, частиною 5 статті 27, частинами 1, 2 статті 205, частиною 2 статті 209, частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що одне лише порушення кримінального провадження не підтверджує відсутність реальних правових наслідків господарських операцій за участі особи, якої воно стосується.

Такий висновок кореспондується з нормою частини шостої статті 78 КАС, згідно з якою вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише у питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У цій справі прийнятним є застосування висновку Європейського суду з прав людини щодо індивідуальної відповідальності за порушення правил оподаткування, зробленому в рішеннях у справі "Булвес" проти Болгарії від 22.01.2009 (заява N3991/03) (пункт 71 рішення) та у справі "Інтерсплав проти України" від 09.01.2007 (заява N803/02) (пункт 38 рішення).

Згідно з цим висновком, коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Врахувавши своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків із декларування ПДВ, неможливості з її сторони забезпечити дотримання постачальником його обов`язків щодо декларування ПДВ і той факт, що не було ніякого шахрайства стосовно системи оподаткування, про яке компанія-заявник знала чи могла знати, Суд вказав, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ, та визнав, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності.

Доводи ГУ ДПС у касаційній скарзі фактично обґрунтовані посиланням на обставини, викладені в акті перевірки щодо не підтвердження господарських операцій позивача з придбання товарів у ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста». Ці обставини були перевірені судом з дослідженням в судовому процесі доказів, на підставі оцінки яких суди першої та апеляційної інстанцій зробили висновок, що вони не підтвердилися.

У касаційній скарзі ГУ ДПС не наводить доводів щодо конкретних обставин, які були встановлені в процедурах кримінальних провадженнях щодо безтоварності операцій позивача з ТОВ «Агро Маркетінг», ТОВ «Делівері Оптторг» та ТОВ «Торгівельна Група «Каста» і які могли бути встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з використанням засобів доказування, передбачених частиною другою статті 72 КАС. Так само ГУ ДПС не наводить доводів про ухвалення судом вироку у кримінальному провадженні, який би мав преюдиційне значення для цієї адміністративної справи.

Висновки ж Верховного Суду та Верховного Суду України у постановах, на які в касаційній скарзі зроблено посилання в обґрунтування підстави касаційного оскарження, не є іншими, ніж вище наведені висновки Верховного Суду.

Інше вирішення судом апеляційної інстанції спору у цій справі, в порівнянні із результатами касаційного перегляду справ, на постанови Верховного Суду в яких посилається ГУ ДПС, в тому числі, з направлення справи на новий розгляд, обумовлено іншим складом обставин у справі, встановлених на підставі оцінки доказів. Водночас, висновки Верховного Суду щодо застосування правових норм повинні враховуватися судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС у подібних правовідносинах.

Ухвалені у справі судові рішення відповідають вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС щодо законності і обґрунтованості судового рішення, його відповідності принципу верховенства права та завданню адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЄ.А. Усенко І.А. Васильєва І.А. Гончарова