Справа № 280/7155/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

31 серпня 2021 року о/об 09 год. 10 хв.Справа № 280/7155/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (69096, Запорізька область, м.Запоріжжя, бул.Вінтера, буд.14; )

про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_2 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (надалі - відповідач, УСЗН ЗМР по Дніпровському району), в якій позивач просить суд: стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 нараховані інфляційні втрати та три проценти річних за період з 17.03.2015 по 23.07.2021 на суму заборгованості, нарахованої на виконання Постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2015 по справі №334/142/15-а, у загальній сумі 20565 грн. 12 коп.

У позовній заяві зазначено наступне. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач підтримав позовну заяву. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання, у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України, а тому положення ст.625 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідач проти позовної заяви заперечував.

Ухвалою судді від 16.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2015 у справі №334/142/15-а, яка набрала законної сили 17.03.2015, задоволено позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району - визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1 , як інваліду 1 групи, різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Ленінському району здійснити нарахування та виплату різниці у одноразових компенсаціях у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ОСОБА_1 у розмірі 15-ти мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої суми у розмірі 94,90 грн.

Відповідно до «Розрахунку одноразової компенсації за встановлення 1 групи інвалідності згідно постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.05.2015 постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи ОСОБА_1 , інваліду 1 групи (1 категорія)» сума перерахунку за рішенням суду складає 18175,10 грн.

При вирішенні спору по суті суд виходить з викладеного вище та наступного.

У ст.11 Цивільного кодексу України зазначено: «1.Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2.Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 3.Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 4.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 5.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 6.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події».

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Як зазначено у ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи суд не вбачає наявність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем як суб`єктом владних повноважень, наявність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

У відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку ст.11 Цивільного кодексу України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні ст.625 Цивільного кодексу України.

Також, за змістом норми права наведеної у ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2015 у справі №334/142/15-а не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, а тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене вище, а саме, що Постановою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05.03.2015 у справі №334/142/15-а не визначено розмір заборгованості щодо донарахування та виплати одноразової допомоги на оздоровлення позивача, стягнення грошових сум ним не встановлено, тобто між сторонами відсутні грошові зобов`язання, то суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про стягнення суми індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу не підлягає задоволенню.

Аналогічне застосування норм права відображено у: постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №826/7444/16 (адміністративне провадження №К/9901/44555/18); постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №826/17595/18; постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі №420/9227/20; постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №646/4625/20.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Оскільки у задоволенні позовної заяви має бути відмовлено, то, відповідно, має бути відмовлено й у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача) судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (69096, Запорізька область, м.Запоріжжя, бул.Вінтера, буд.14; ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних - відмовити у повному обсязі.

Відмовити у стягненні на користь позивача судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень (відповідача).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2021.

Суддя О.О. Прасов