Справа № 640/24654/20
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Київ №640/24654/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Розуменко А.Б.,

за участю представників (самопредставників):

позивача - адвоката Брезіцького В.М.,

відповідачів:

Офісу Генерального прокурора - Бойко В.Л.,

Київської міської прокуратури - Стретович М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Другої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора (далі - Комісія), Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить:

1) визнати протиправним і скасувати рішення Комісії від 05.03.2020 щодо позивача;

2) визнати протиправним і скасувати наказ прокурора м. Києва від 09.09.2020 №1884к про звільнення позивача з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Києві, прокуратури м. Києва, з 10.09.2020;

3) поновити позивача в органах прокуратури з 10.09.2020;

4) поновити позивача на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню ДБР, розташованому у м. Києві, прокуратури м. Києва з 10.09.2020;

5) стягнути з Київської міської прокуратури (до 11.09.2020 - Прокуратури м. Києва) на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.09.2020 і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Підстави позову згідно із заявою від 20.01.2021 про зміну підстав позову (т. 2 а.с. 126-164): - порушення під час формування Комісії та робочої групи; - порушення при поданні заяви про переведення та про намір пройти атестацію; - порушення при затвердженні графіку складення іспиту, повідомлення учасників, неналежні якість тестів та організаційна підготовка до проведення атестації і розгляд заяв прокурорів; - не врахування спеціалізації і дискримінація прокурорів регіональних прокуратур; - порушення анонімності атестації, цілеспрямованого втручання в роботу комп`ютерної техніки; - невмотивованість оспорюваного рішення і неналежне засвідчення копій документів; - відсутність в наказі правової визначеності підстав звільнення та гарантій додержання незалежності прокурора; - ненастання події, з якою пов`язано застосування п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", та порушення відповідачем положень КЗпП України.

Київська міська прокуратура подала відзив, в якому просить відмовити в позові. Підстави відмови: - надходження рішення Комісії про неуспішне проходження позивачем атестації; - дискреційність повноважень Комісії та імперативний характер норми закону, на підставі якої звільнено позивача; - рішення про звільнення містить правові підстави його прийняття і конкретну підставу звільнення, яка визначена законом; - відсутність посади, яку обіймала позивач, у штаті Київської міської прокуратури, яка почала працювати з 11.09.2020; - особливості звільнення прокурорів передбачають ряд обмежень і заборон щодо поширення на них вимог трудового законодавства; наявність визначеного законом попередження про можливе майбутнє звільнення з посади.

Офіс Генерального прокурора подав відзив на позов та відзив на заяву про зміну позовних вимог, в яких просить відмовити в позові з таких підстав: - відповідність процедури атестації вимогам законів України "Про прокуратуру" і "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221; - повноважність Комісії і обґрунтованість її рішення; - делегування членів та призначення осіб до складу кадрових комісій і робочих груп є дискреційними повноваженнями міжнародних організацій та Генерального прокурора і не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності осіб вимогам до членів кадрових комісій і робочих груп, відсутність якої (процедури) жодним чином не порушує прав прокурорів; - втручання у приватне життя прямо передбачено законом, допустиме в демократичному суспільстві та переслідує легітимну мету (відновлення довіри суспільства до функціонування органів прокуратури), забезпечує баланс між публічним інтересом суспільства на формування корпусу прокурорів та приватним інтересом на продовження служби в органах прокуратури; - відсутність факту ліквідації чи реорганізації органів прокуратури не впливає на правомірність звільнення позивача; - особливості звільнення прокурорів передбачають ряд обмежень і заборон щодо поширення на них вимог трудового законодавства; - законодавство не передбачає врахування спеціалізації прокурорів при проведенні атестації; - затвердження графіку проведення іспитів однією кадровою комісією, а рішення про неуспішне проходження іспиту - іншою, не свідчить про відсутність компетенції у останньої; - проведення обох етапів тестування в один день відповідає п. 2 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженому наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 (із змінами і доповненнями), та встановлено для оптимізації витрат часу та ресурсів прокурорів на участь у атестації, а також для забезпечення безперервності роботи регіональних прокуратур; - позивач була обізнана про проходження атестації з 25.09.2019, а тестові питання для прокурорів регіональних прокуратур були опубліковані на вебсайті Генеральної прокуратури України у жовтні 2019р., тому позивач мала достатній час для підготовки до атестації (понад 5 місяців), аніж прокурори Генеральної прокуратури України; - графік складення іспиту і перелік тестових питань було опубліковано на вебсайті Офісу Генерального прокурора 21.02.2020, тобто за 10 днів до іспиту, а не за 6, як стверджує позивач; - позивач не наводить доводів невідповідності тестових питань вимогам законодавства; під час проходження І етапу атестації використовувалась інформаційна система "Аналітична система оцінки знань", створена на замовлення Національної академії прокуратури України на підставі договору про надання послуг від 10.12.2018 №181210, якій належать виключні майнові права на вказану систему; законодавством не передбачено необхідності створювати комплексну систему захисту інформації для названої системи; - під час атестації не порушено анонімність позивача, яка користувалась отриманим логіном і не вводила інших персональних даних; не було зафіксовано жодних фактів втручання до програмного забезпечення від третіх осіб; - заяви позивача про повторне проведення іспиту розглянуті, у їх задоволенні відмовлено з належним обґрунтуванням; - відомості про результати тестування є належним доказом у справі, оскільки підписані головою і секретарем Комісії та містить підписи позивача про отримання відповідного логіна і про результати тестування свідчать складені; звіт сформований автоматично програмним забезпеченням за тим саме логіном, яким користувалась позивач.

Під час розгляду справи представники (самопредставники) сторін підтримали свої вимоги і заперечення, наведені у заявах по суті справи.

Заслухавши сторін, розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходила публічну службу на посаді прокурора другого відділу проце-суального керівництва у кримінальних провадженнях, підслідних Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Києві Прокуратури м. Києва.

Позивач подала заяву від 07.10.2019 про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

За результатами проведеного 03.03.2020 іспиту у формі анонімного тестування позивач набрала 67 балів.

Позивач звернулась до Комісії із заявою від 04.03.2020 про повторну здачу іспиту, посилаючись на погане самопочуття і надмірне хвилювання, що, на її думку, призвело до недобору необхідної кількості балів, а також на те, що вона є багатодітною матір`ю.

На засіданні Комісії 05.03.2020 (протокол №2) розглянуто заяву позивача щодо повторного складання іспиту та встановлено відсутність передбачених п. 7 Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221, підстав для цього. Визначено перелік осіб, які не пройшли іспит у формі анонімного тестування.

Комісією прийнято рішення від 05.03.2020 №2 про неуспішне проходження позивачем атестації за результатами іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Позивач звернулась до Генерального прокурора і в.о. прокурора м. Києва із заявою від 09.04.2020 про надання можливості повторно здати іспит у формі анонімного тестування.

На засіданні Комісії 09.04.2020 (протокол №5) розглянуто заяву позивача, у задоволенні якої відмовлено. Дана обставина підтверджується копією протоколу №7 засідання Комісії 30.04.2020 (питання 5 порядку денного) (т. 1 а.с. 246-253).

Наказом Прокурора м. Києва від 09.09.2020 №1884к позивача звільнено із займаної посади з 10.09.2020 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру" та рішення Комісії.

Встановлені судом обставини не заперечуються сторонами і підтверджуються копіями трудової книжки позивача (т. 1 а.с. 37-42), заяви позивача від 07.10.2019 (т. 1 а.с. 44, 221), деталей іспиту (т. 2 а.с. 4-26, т. 4 а.с. 148-170), відомості про результати тестування (т. 1 а.с. 79, 80, 222, 223), протоколу №1 засідання Комісії 03.03.2020 і списку осіб, які 03.03.2020 не пройшли іспит у формі анонімного тестування (т. 1 а.с. 66-72, 226-237), заяви позивача від 04.03.2020 (т. 1 а.с. 48, 224), протоколу №2 засідання Комісії від 05.03.2020 (т. 1 а.с. 73-77, 238-245), рішення Комісії від 05.03.2020 №2 (т. 1 а.с. 46, 78, 137, 225), заяви позивача від 09.04.2020 (т. 1 а.с. 50), протоколу №7 засідання Комісії 30.04.2020 (т. 1 а.с. 246-253), листа Офісу Генерального прокурора від 14.04.2020 №06/1/1-615вих-20 (т. 1 а.с. 136), наказу Прокурора м. Києва від 09.09.2020 №1884к (т. 1 а.с. 45, 135).

Спірні правовідносини виникли у сфері проходження публічної служби на посаді прокурора і стосуються правомірності звільнення прокурора за наслідками атестації.

Розглядаючи вимоги про визнання протиправним і скасування рішення кадрової комісії, суд зважає на таке.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697) організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 19.09.2019 №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113) запроваджено реформування системи органів прокуратури, у зв`язку з чим внесено ряд змін до Закону №1697, зокрема визначено, що систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура (ст. 7 Закону №1697).

Прикінцевими і перехідними положеннями Закону №113 встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом (п. 7).

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п. 9).

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур (п. 11).

Предметом атестації є оцінка:

1) професійної компетентності прокурора;

2) професійної етики та доброчесності прокурора (п. 12).

Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонім-ного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам профе-сійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор (п. 13).

За результатами складення прокурором іспиту відповідна кадрова комісія ухвалює рішення щодо допуску прокурора до проведення співбесіди. Якщо прокурор за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, встановлений згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, це є підставою для недопущення прокурора до етапу співбесіди і ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором (п. 16).

Кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне прохо-дження прокурором атестації (п. 17).

Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав:

<...>

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури (п. 19).

Наказом Генерального прокурора від 03.10.2019 №221 затверджено Порядок прохо-дження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

Пунктом 4 розділу ІІ Порядку №211 визначено прохідний бал (мінімально допустима кількість набраних балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту, який становить 70 балів.

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку №221 визначено, що прокурор, який за результатами складення іспиту набрав меншу кількість балів, ніж прохідний бал, не допускається до іспиту у формі тестування на загальні здібності та навички, припиняє участь в атестації, а відповідна кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Як встановлено судом, за результатами тестування позивач набрала 67 бали, що менше ніж прохідний бал.

Отже, оспорюване рішення Комісії прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений п.п. 9, 11, 16, 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 та п.п. 4, 5 розділу ІІ Порядку №221.

Твердження позивача про незаконність проведення атестації суд відхиляє, зважаючи на те, що атестація прокурорів передбачена законом; умови і порядок проходження атестації визначені законом і Порядком №221, який затверджений рішенням уповноваженої особи на виконання закону і опублікований на вебсайті Генеральної прокуратури України; позивач вільно виявила намір пройти атестацію, погодившись із застосуванням до неї процедур та умов проведення атестації і будучи обізнаною з наслідками її проходження (непроходження). Заява позивача відповідає вимогам і формі, визначеним п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №113 та Порядку №221, та подана у строк.

Твердження позивача про проведення атестації неналежним суб`єктом суд відхиляє. Так, правові підстави діяльності Комісії та порядок її утворення визначені Законом №113 і Порядком роботи кадрових комісій, затвердженим наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233, прийнятим на виконання цього Закону і опублікованим на вебсайті Генеральної прокуратури України. Комісію утворено уповноваженою особою - наказом Генерального прокурора від 07.02.2020 №78 із змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 27.02.2020 №117, копії яких наявні у справі (т. 2 а.с. 123-125). У справі наявна копія листа Посольства Сполучених Штатів Америки від 05.02.2020 (т. 4 а.с. 80), яким запропоновані кандидати до складу кадрових комісій, делеговані міжнародними і неурядовими організаціями, проектами міжнародної технічної допомоги, дипломатичними місіями.

Посилання позивача на відсутність доказів політичної нейтральності, бездоганної ділової репутації, високих професійних та моральних якостей, суспільного авторитету, а також стажу роботи у галузі права членів Комісії, не означає, що члени Комісії таким вимогам не відповідають. Суд враховує відзив відповідача про те, що дискреційні повноваження щодо делегування кандидатів до складу кадрових комісій та їх утворення належать названим організаціям (проектам, місіям) та Генеральному прокурору і порядок їх утворення не передбачає визначеної формалізованої процедури підтвердження відповідності кандидатів вимогам до членів кадрових комісій.

Посилання позивача на те, що графік складення іспитів затверджено Першою кадровою комісією (протокол №1 від 20.02.2020) (т. 3 а.с. 6-138), а оспорюване рішення прийняте Комісією, також не свідчить про неповноважність останньої і не спростовує наявність підстав для прийняття рішення про неуспішне проходження позивачем атестації.

Посилання позивача на неналежне повідомлення учасників, неналежну якість тестів та організаційну підготовку до проведення атестації і розгляду заяв прокурорів, не врахування спеціалізації і дискримінації прокурорів регіональних прокуратур, суд відхиляє, оскільки позивач була належно повідомлена про дату, час і місце проведення іспиту; відповідні графік, перелік тестових питань і відповідей на них розміщені на вебсайті Офісу Генерального прокурора 21.02.2020, що підтверджується скрін-шотами (т. 3 а.с. 4, 5), перевіреними судом під час підготовчого засідання; конкретних зауважень щодо правильності тестів позивачем не зазначається; заяви позивача від 04.03.2020 і 09.04.2020 щодо повторного проходження іспиту були розглянуті на засіданнях Комісії з належною мотивацією рішень про відмову у їх задоволенні; врахування спеціалізації при проведенні атестації не передбачено законодавством; проведення декількох етапів атестації в один день відповідає п. 2 розділу ІІІ Порядку №221 із змінами, внесеними наказом Генерального прокурора від 04.02.2020 №65.

Посилання позивача на порушення анонімності атестації, цілеспрямоване втручання в роботу комп`ютерної техніки суд відхиляє, оскільки належних доказів, які б підтверджували дані факти, позивач не надала і про наявність таких не зазначила. Суд враховує відзив відповідача про те, що позивач отримала персональних логін для проходження іспиту, по якому її можливо ідентифікувати; іншу персональну інформацію позивач не зазначала. Суд враховує копію листів ТОВ "САЙМЕТРІКС-УКРАЇНА" від 02.03.2020 №20320-1 і від 27.04.2020 №270420-1 (т. 4 а.с. 78-79), згідно з якими технічна несправність виникла лише 02.03.2020 під час тестування, після усунення якої в наступні дні з 3 по 5 березня 2020р. не було зафіксовано жодних технічних проблем. Також суд враховує копію листа Офісу Генерального прокурора від 26.02.2021 №07-709-20 (т. 4 а.с. 74-77), в якому, серед іншого, зазначається про відсутність законодавчих вимог до сертифікації чи отримання ліцензії для програмного забезпечення, що використовувалось при проходженні атестації.

Твердження позивача про дискримінаційний характер атестації з огляду на те, що п. 8 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 передбачено категорії осіб, на яких вона не поширюється, суд відхиляє, оскільки позивач не підпадав під жодну з визначених цим пунктом категорій. Іншими словами, звільнення певних осіб від проходження атестації ніяким чином не стосувалось проходження позивачем атестації і не вплинуло на її результат.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що доводи позивача не спростовують правомірність рішення Комісії і не є підставою для визнання його протиправним і скасування.

Розглядаючи вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення, суд зважає на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Закону №1697 прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Як зазначено в оспорюваному наказі, який виданий на підставі ст. 11 Закону №1697, пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113, позивача звільнено з посади та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697 прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Разом з цим, як вже зазначав суд, пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113 встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної про-куратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Враховуючи наявність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження позива-чем атестації, суд зазначає про наявність у відповідача підстав для прийняття рішення про її звільнення відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону №1697 та пп. 2 п. 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону №113.

Суд відхиляє доводи позивача про незаконність звільнення з огляду на відсутність процедури ліквідації чи реорганізації Генеральної прокуратури України та/або Прокуратури м. Києва, оскільки вказана у наказі підстава звільнення поширена законом й на випадки прийняття кадровою комісію рішення про неуспішне проходження атестації.

Суд відхиляє доводи позивача щодо правової невизначеності підстав звільнення, гарантій додержання незалежності прокурора, прийняття прокурором рішення про свою долю поведінки. Згідно із ст. 4 Закону №1697 організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються, у т.ч. іншими законами. До таких законів відноситься і Закон №113, положення якого щодо необхідності проходження атестації та її наслідків є чіткими і зрозумілими.

Суд відхиляє доводи позивача про порушення норм Конституції, КЗпП України при звільненні позивача, оскільки згідно з ч. 5 ст. 40 цього Кодексу, внесеною Законом №113, особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті <...> встановлюються законом, що регулює їхній статус. При вирішенні даної справи застосуванню підлягають саме положення Закону №113, які є спеціальними до спірних правовідносин.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що доводи позивача не спростовують правомірність рішення про звільнення та не є підставою для визнання його протиправним і скасування.

Оцінивши усі суттєві аргументи сторін, враховуючи встановлені обставини справи та вимоги законодавства, суд дійшов висновку про правомірність оспорюваних рішень і відсутність передбачених ст. 2 КАС України підстав для визнання їх протиправними і скасування, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.

Оскільки судом встановлено правомірність звільнення позивача і відмовлено у задово-ленні основних позовних вимог, то у задоволенні решти похідних вимог про поновлення позивача, стягнення середнього заробітку слід відмовити також.

Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст. 139 КАС України судові витрати позивача покладаються на останню і не підлягають стягнення з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 90, 241-246, 250, 371 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Позивач: ОСОБА_1 ;

АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачі:

1) Офіс Генерального прокурора;

01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, .

2) Київська міська прокуратура;

03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9, 02910019.

3) Друга кадрова комісія з атестації прокурорів регіональних прокуратур;

(наказ про її створення визнано таким, що втратив чинність згідно з наказом

Генерального прокурора від 02.06.2020 №259).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Костенко