Справа № 440/7517/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7517/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а саме, просить:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі документів пенсійної справи відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування і виплатити пенсії згідно до частини 1 статті 27, статті 28, частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки з 18.05.2021.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, який відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі документів пенсійної справи відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки, що призвело до порушення прав позивача на належне пенсійне забезпечення.

У наданому до суду 28.07.2021 відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував правомірністю переведення позивача у травні 2021 році на пенсію за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначення заробітної плати для обчислення розміру пенсії. Крім того, зазначено, що позивач перебуває на обліку у ГУПФ в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 5694,49 грн. При умовному розрахунку згідно з матеріалами пенсійної справи розмір пенсії позивача за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" складає 4778,78 грн. Відповідач стверджує, що з урахуванням зазначеного, переведення пенсіонерки на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є недоцільним, так як розмір пенсії зменшиться.

03.08.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що відповідач невірно трактує норми законодавства, що тягне за собою вчинення протиправних дій.

Розгляд даної справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку у ГУПФ в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

18.05.2021 позивач звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та здійснення нарахування і виплату пенсії згідно з частиною першою статті 27, статтею 28, ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки.

Листом від 04.06.2021 №5458-4588/М-02/8-1600/21 повідомлено позивача, що остання отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 5694,49 грн. За результатами перевірки встановлено, що розмір пенсії позивача за віком відповідно до Закону № 1058 складає 4778,78 грн. Таким чином, розмір отримуваної пенсії у даний час більший. Крім того зазначено, що підстави для застосування показника середньої заробітної плати за 2018-2020 роки у розмірі 9118,81 грн для обчислення розміру пенсії позивача за віком відповідно до Закону № 1058 немає, оскільки зазначений показник застосовується при призначенні пенсій у 2021 році, а не при переведенні з одного виду пенсії на інший.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ч. 1 ст.10 Закону №1058-IV).

Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу" (за чинності якого позивачу призначено пенсію вперше) регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу.

Також вказаний Закон регулює питання пенсійного забезпечення державних службовців.

Виходячи з аналізу норм Закону №1058-IV, виплата пенсії за віком згідно із Законом України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", не входить до правового регулювання цього Закону, а регулюється виключно Законом України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", оскільки є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Згідно частини другої статті 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для обчислення пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Тож звертаючись до відповідача зі заявою від 18.05.2021 про призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV, останній також вперше використав своє право на призначення пенсії згідно з даним законом.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії (відповідно до статті 9 Закону), призначеної саме за Законом №1058-IV, на інший.

Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, а саме - таким, яким він був на час призначення пенсії згідно із Законом №1058-IV.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачу вперше було призначено пенсію відповідно до приписів Закону України "Про державну службу", який передбачає інші підстави та порядок обчислення і призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач просить суд призначити вперше.

У цьому разі при призначенні пенсії вперше за Законом №1058-IV для розрахунку пенсії має враховуватися показник середньої заробітної плати за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії вперше за цим Законом.

Тому в даному випадку відповідач мав призначити позивачу пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) працівників, зайнятих в галузях економіки України, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки, оскільки показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення вперше пенсії за Законом №1058-IV.

Зазначені висновки щодо здійснення призначення пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV - викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17 (провадження № 11-731апп18), які в силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії вперше згідно з частиною другою статті 40 Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це повинно бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком вперше відповідно до Закону № 1058-IV, оскільки отримує пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав призначити пенсію позивачу згідно із Законом №1058-IV виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки, тобто враховуючи показник середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Крім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалася пенсія на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону №1058-IV, пенсія повинна обчислюватися на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV як вперше призначена (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17).

Позивач 18.05.2021 звернувся до ГУПФ в Полтавській області із заявою, в якій просив призначити пенсію вперше відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058-IV.

Таким чином відповідач протиправно відмовив позивачу у обчисленні розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три останні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком ( 2018, 2019, 2020 роки).

Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що відповідач не надав суду доказів, які б могли спростувати доводи позивача і не довів правомірність своїх дій.

Таким чином, слід визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та, як наслідок, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на підставі документів пенсійної справи відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003.

Крім того, задоволенню підлягають також вимоги позивача в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування і виплату пенсії згідно до частини 1 статті 27, статті 28, частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки з дати звернення.

За викладених обставин адміністративний позов підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 згідно до частини 1 статті 27, статті 28, частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні на одну особу, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019 та 2020 роки з дати звернення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М. Петрова