Справа № 200/8486/21
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 р. Справа№200/8486/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсійних виплат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати належної пенсії в сумі 123548,36 грн. та стягнення заборгованості з пенсійних виплат в сумі 123548,36 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що він є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку у відповідача. Зазначає, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2021 року №200/4961/20-а йому нараховано, але не виплачено пенсію у розмірі 123548,36 грн.

Вважає бездіяльність відповідача протиправною і такою, що порушує його конституційні права.

Відповідачем відзив на позовну заяву до суду не надано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року повернуто без розгляду відзив та заяву представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну сторони правонаступником по справі.

Розгляд справи проведено за правилами ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою від 25 січня 2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/7321/19-а від 18.09.2019 управлінням повторно розглянуто заяву позивача, зараховано періоди роботи з 18.01.1988 по 05.09.1994, з 11.10.1994 по 18.05.1998, з 06.09.1999 по 31.05.2001, та призначено пенсію в розмірі 2091,98 грн. виходячи зі страхового стажу 31 рік 06 місяців 08 днів та пільгового підземного стажу за списком №1 (Шахтарі) - 13 років 07 місяців 16 днів.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4961/20-а від 05.03.2021 управлінням зараховано до пільгового стажу роботи періоди роботи позивача з 07.08.1984 по 21.10.1995, навчання з 01.01.1983 по 25.07.1984, проходження військової служби з 22.10.1985 по 03.07.1987. Заборгованість за період з 19.02.2018 по 30.04.2021 нарахована в сумі 123548,36 грн.

Спірні правовідносини виникли з приводу невиплати відповідачем нарахованої на підставі рішення суду суми пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що спору відносно розміру нарахованої заборгованості з виплати пенсії між сторонами немає.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії, гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Суд вважає, що бездіяльність відповідача не може бути виправдана ані спливом часу, ані змінами в законодавстві, які не змінили прав і обов`язків відповідача щодо пенсійного забезпечення осіб та виконання судових рішень.

За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

КАС України гарантує право кожній особі в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (стаття 5 Кодексу адміністративного судочинства України). Тобто відповідачем порушено права позивача на своєчасне отримання належної йому пенсії, відтак суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо її невиплати.

Так, як вбачається з резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 200/4961/20-а, Костянтинівсько-Дружківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2018 №1211, враховуючи висновки суду про зарахування до пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 періодів:

навчання в Єнакієвському середньому міському професійно-технічному училищі №112 з 01 вересня 1983 року по 25 липня 1984 року;

роботи з 07 серпня 1984 року по 21 жовтня 1985 року в Шахтоуправлінні імені 60-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції ВО «Жовтеньвугілля»;

проходження військової служби з 22 жовтня 1985 року по 03 липня 1987 року».

Судом встановлено, що відповідачем вказане рішення суду виконано шляхом зарахування до пільгового стажу роботи спірних періодів. Заборгованість за період з 19.02.2018 по 30.04.2021 нарахована в сумі 123548,36 грн., проте пенсійний орган так і не здійснив її виплату.

Бюджетом Пенсійного фонду України на 2020 рік з урахуванням норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів державного бюджету України у розмірі 200 млн. грн.

З огляду на викладене, пенсійним органом здійснено на виконання судових рішень нарахування позивачу недоплачених суми пенсії на загальну суму 123548,36 гривень, однак, не проведено її виплату в зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань на цю мету.

Згідно частини першої статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом, та обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 частини першої статті 16 Закону №1058 встановлено, що застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Отже, порядок та умови отримання пенсійних виплат регулюються виключно Законом № 1058.

При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Відповідно до статті 13 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках передбачених законом.

Відповідач не навів жодної норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що передбачають законність невиплати нарахованої та не виплаченої заборгованості, тому є безпідставними доводи відповідача стосовно відсутності фінансування органів ПФУ як підставу для невиплати нарахованої пенсії.

Також суд зазначає, що постанови Кабінету міністрів України є підзаконними нормативно-правовими актами, які не можуть обмежувати встановлені законодавством права на отримання пенсії позивачем.

Є безпідставними посилання відповідача, що цей спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання рішень суду, оскільки на виконання судового рішення у справі № 200/4961/20-а, відповідача було зобов`язано виконати певні дії, зокрема, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.02.2018 №1211, враховуючи висновки суду про зарахування до пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 періодів. Однак, рішеннями за цією справою відповідачу не визначався обов`язок виплатити заборгованість по пенсійним виплатам.

Отже, нарахувавши виплати позивачу на виконання судових рішень пенсійний орган фактично виконав судові рішення.

Законом, який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання є Закон України від 5 червня 2012 року №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI).

Частиною 2 ст. 1 Закону № 4901-VI передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

В частині 1 ст. 3 Закону № 4901-VI встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, суд вважає, що право позивача на отримання нарахованої йому суми пенсії має бути забезпечено шляхом стягнення цих коштів з відповідача в порядку, особливості якого передбачені Законом № 4901-VI.

За приписами частини першої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини, потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п. 53 рішення у справі Ковач проти України від 07 лютого 2008 року, п. 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19 жовтня 2004 року, п. 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13 січня 2011 року, п. 54 рішення у справі Швидка проти України від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати заборгованості з пенсії за певний період підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з органу Пенсійного фонду на користь позивача заборгованості з пенсії в судовому порядку (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 805/402/18 (провадження №Пз/9901/20/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 затверджено порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, зазначеним порядком визначено механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Відповідно до п. 5 вказаного Порядку, для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно п. 6 Порядку, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія)

Пунктом 8 Порядку передбачено, що комісія приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку; про відсутність підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку.

У разі відсутності підстав для виплати суми, зазначеної в розрахунку, у п`ятиденний строк комісія повідомляє боржнику про прийняте рішення, зазначивши при цьому причини відмови.

У разі потреби комісія може прийняти рішення про повернення матеріалів боржнику на доопрацювання.

Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду будь - яких доказів вчинення позивачем відповідних дій на виконання процедури, визначеної Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, як не надано і доказів повідомлення позивача про здійснення таких дій.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно;6) розсудливо;7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 1 ст. 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір за квитанцією № 0.0..1 від 05.07.2021 у сумі 1236,00 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1236,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 133, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсійних виплат, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) щодо виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) нарахованої пенсії в сумі 123 548 (сто двадцять три тисячі п`ятсот сорок вісім) гривень 36 коп.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену суму пенсії у розмірі 123 548 (сто двадцять три тисячі п`ятсот сорок вісім) гривень 36 коп.

Рішення суду у межах суми стягнення пенсії за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85113, Донецька обл., м.Костянтинівка, вул. Ціолковського, буд. 25) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1236 (одна тисяча двісті тридцять шість) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2021 року.

Суддя С.В. Ушенко