Справа № 200/12281/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

31 серпня 2021 року справа №200/12281/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Казначеєв Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі №200/12281/19-а (суддя І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго (далі - ТОВ ДТЕК Східенерго) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС (далі Офіс ВПП ДПС), правонаступником якого є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 липня 2019 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 755993,34 грн, з яких за податковими зобов`язаннями - 604794,67 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 151198,67 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено, а саме суд: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення рішення Офісу ВПП ДФС від 15 липня 2019 року № ; стягнув з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ ДТЕК Східенерго судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11339,90 грн.

Рішення Донецьким окружним адміністративним судом ухвалено у письмовому провадженні 3 грудня 2019 року.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, копію судового рішення отримав 09 грудня 2019 року уповноважений представник Офісу ВПП ДФС (а. с. 87т.1).

28 грудня 2019 року Офіс ВПП ДФС подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції (а.с. 88-92).

Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 30 січня 2020 року залишив апеляційну скаргу без руху з тих підстав, що у порушення статті 296 КАС України контролюючий орган не сплатив судовий збір за її подання.

Копію ухвали Офіс ВПП ДФС отримав 11 лютого 2020 року (а.с.97).

24 лютого 2020 року Офіс ВПП ДФС подав заяву про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, яке було обґрунтовано тим, що фінансовий стан Офісу ВПП ДФС є скрутним, органом казначейської служби зупинені операції по рахунку, що унеможливлює сплату судового збору (а. с. 98-105).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 березня 2020 року апеляційну скаргу повернуто заявнику на підставі частини 2 статті 298 та пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України (а. с. 106).

02 липня 2020 року Офіс ВПП ДПС повторно подав апеляційну скаргу у цій справі. Одночасно у апеляційній скарзі заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке було обґрунтовано тим, що надати платіжне доручення у строк, встановлений судом, відповідач не мав можливості у зв`язку із відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору. Посилаючись на те, що сплата судового збору не повинна перешкоджати доступу до суду, а пропуск строку є незначним (а.с. 109-111).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу відповідача суд залишив без руху з таких підстав (а.с. 119): 1) апеляційна скарга подана із значним пропуском встановленого законодавством строку та у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не зазначено обґрунтованих причин пропуску всього строку. Так, суд апеляційної інстанції зазначив, що як вбачається з клопотання про поновлення строків, апелянт посилається на своє право на апеляційне оскарження, одночасно зазначаючи, що перша апеляційна скарга була подана у встановлений законодавством строк та повернута з причин несплати судового збору у повному обсязі. Разом з тим, суд зазначив, що такі обставини не можна вважати поважними підставами пропуску строку на апеляційне оскарження й не надають такій особі права у будь-який необмежений після спливу строку апеляційного оскарження час реалізовувати право на оскарження судових рішень. При цьому, суд апеляційної інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 16 березня 2018 року у справі №808/814/17; 2) апеляційна скарга не відповідає вимогам статті 296 КАС України, а саме: скаржником судовий збір сплачено у меншому розмірі ніж передбачено чинним законодавством, зокрема, судом зазначено сума судового збору за подання апеляційної скарги становить 17009,85 грн, при цьому відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3401,97 грн.

10 серпня 2020 року від Офісу ВПП ДПС надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, мотивування якого є повністю ідентичним попередньому клопотанню про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Додатково скаржником зазначено, що вперше апеляційну скаргу було подано вчасно, строк на оскарження порушено не було, тому зазначення судом обставин, що апеляційну скаргу подано через півроку після отримання копії судового рішення першої інстанції є неправильним. Повторно апеляційну скаргу було подано 2 липня 2020 року у зв`язку з тим, що під час першої подачі апеляційної скарги державний орган не мав можливості сплатити судовий збір та саме через це апеляційну скаргу було повернуто.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року суд визнав поважними причини пропуску Офісом ВПП ДПС строку звернення до суду з апеляційною скаргою, поновив відповідачу цей строк, та відкрив апеляційне провадження за скаргою Офісу ВПП ДПС (а.с. 143).

В обґрунтування вказаної ухвали суд апеляційної інстанції зазначив, що податковий орган надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, розглянувши яке в сукупності з доданими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив в касаційному порядку постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року суд допустив заміну відповідача у цій справі з Офісу ВПП ДПС на Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС, задовольнив частково касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго, скасував постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2020 року, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

25 серпня 2021 року справа надійшла до Першого апеляційного адміністративного суду.

Згідно ч. 3 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною 2 статті 299 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що копія рішення суду першої інстанції від 03.12.2019 отримана апелянтом 09.12.2019.

28 грудня 2019 року апелянтом вперше подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року повернуто апелянту апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору.

02 липня 2020 року апелянтом вдруге подано апеляційну скаргу до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Тобто, апелянтом строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущено.

Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження разом з апеляційною скаргою та на вимогу ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року про залишення скарги без руху, у якому зазначено, що порушення строку відбулось у зв`язку з не сплатою судового збору через недостатнє бюджетне фінансування.

Суд зазначає наступне.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

У пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, пункт 57).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява № 23436/03).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

За пунктом 3 частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом віднесено до принципів здійснення правосуддя в адміністративних судах, зміст якого розкриває стаття 10 цього Кодексу, частинами 1, 2 якої встановлено, що усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансується з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ. Виконання апелянтом покладених на нього нормами КАС України процесуальних обов`язків не повинно ставитись в залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності.

Наведене кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, за змістом яких штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене, апелянт не був позбавлений можливості здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору на підставі кошторису, а у разі його відсутності проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому, мав право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Суд зазначає, що підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Отже, відсутність бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Суд зазначає, що обставини зазначені апелянтом як поважні, самі по собі, не можуть свідчить про вжиттям апелянтом всіх дій для виконання останнім вимог КАС України.

Крім того, вказані підстави вже були визнанні неповажними ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2020 року про залишення скарги без руху.

Частиною 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".Текст скопирован с сайта https://alibi.dp.ua

Відповідно до пункту 4 частини 1, 3 статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом 5 днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Касаційний суд в постанові від 21 липня 2021 року направляючи справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив, що в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року про відкриття апеляційного провадження не наведено жодної підстави для поновлення строку звернення до суду з апеляційною скаргою, не наведено обґрунтованих мотивів визнання причин пропуску строку поважними, при тому, що причини пропуску строку, зазначені в клопотанні про поновлення цього строку є повністю ідентичними до тих, які суд апеляційної інстанції вже визнав неповажними. Ухвала суду про відкриття апеляційного провадження не містить обґрунтованих причин зміни судом апеляційної інстанції своєї правової позиції, викладеної в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, що колегія суддів касаційної інстанції визнає порушенням норм процесуального права, оскільки поновлення строку на апеляційне оскарження при встановлених обставинах та з урахуванням значного часу, що сплинув від дати ухвалення судового рішення, не відповідає принципу правової визначеності як одного із суттєвих елементів принципу верховенства права. Зазначені обставини свідчать про порушення судом апеляційної інстанції як принципу рівності сторін так і завдань адміністративного судочинства. Суд апеляційної інстанції під час нового апеляційного розгляду повинен врахувати висновки і мотиви, наведені у цій постанові, й ухвалити судове рішення, яке б відповідало завданням адміністративного судочинства та принципу верховенства права.

Таким чином, зазначені апелянтом підстави поважності пропуску строку звернення з апеляційною скаргою суд вважає неповажними підставами, а підстави для відкриття апеляційного провадження були відсутні.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи апеляційне провадження у справі №200/12281/19-а за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремлений підрозділ ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року було відкрито ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 21 липня 2021 року у цій справі висновки суду апеляційної інстанції щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення з апеляційною скаргою визнані не обґрунтованими.

Отже, як наслідок відкриття апеляційного провадження ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2020 року є помилковим.

Статтею 305 КАС України визначені підстави для закриття апеляційного провадження.

Проте, стаття 305 КАС України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите.

Суд зазначає, що в даному випадку, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою яка подана з пропуском строку на таке оскарження, і разі апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, апеляційне провадження підлягало закриттю як помилково відкрите.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 3, 7, 295, 305, 311, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі №200/12281/19-а, як помилково відкрите.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 31 серпня 2021 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

А.А. Блохін

А.В. Гайдар