Справа № 640/19528/20
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 року м. Київ № 640/19528/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (03047, м.Київ, просп.Перемоги, 50, ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового рішення,

встановив:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (далі також - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС, контролюючи орган), в якому просить суд визнати протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.06.2020 № на суму 80 827,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішення від 11.06.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 80 827,46 грн., є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки саме з вини ПАТ «АКБ «Київ» кошти товариства не були вчасно перераховані на рахунки органів доходів і зборів, що також напередодні було підтверджено відповідачем під час розгляду скарги позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.08.2020 позовну заяву залишено без руху, на виконання вимог якої позивачем виправлено недоліки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2020 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правовірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, посилаючись на Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та ПК України погоджується, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску з вини банку до суб`єктів господарювання фінансові санкції не застосовується. При цьому зазначає, що суб`єкт господарювання повинен надати до контролюючого органу заяву з копіями платіжних документів, що засвідчують акт подання їх до установи банку. Як стверджує відповідач, ТОВ «ІФК «Праця» з такою заявою не зверталося.

Позивачем надано відповідь на відзив представника відповідача з посиланням на те, що товариство зверталося до контролюючого органу та інформував про ситуацію, що сталася та просив не застосовувати штрафні санкції, до листів від 08.10.2014 №186 та від 13.11.2014 №203 додавалися копії платіжних доручень та повідомлень банку про невиконання розрахункових документів.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, позивач - ТОВ «ІФК «Праця» мав поточні рахунки у ПАТ «АКБ «Київ», через які сплачував обов`язкові платежі, в тому числі єдиний соціальний внесок.

У 2014 році НБУ заблокував операційну діяльність ПАТ «АКБ «Київ» до вирішення питання щодо його злиття з АБ «Укргазбанк». З вересня 2014 року ПАТ «АКБ «Київ» перестав виконувати платіжні доручення клієнтів та повернув заблоковані кошти позивачу, який того ж дня 15.07.2015 перерахував до відповідача всі суми єдиного соціального внеску по невиконаних банком платіжних доручень.

У 2015 році ДПІ у Шевченківському районі була проведена документальна позапланова перевірка товариства з питань дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2014, з 04.02.2015 по 17.02.2015, за результатами якої складено акт від 24.02.205 №000326/26-59-17-05/13688908.

Під час проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що станом на 31.12.2014 за платником податку рахується заборгованість зі сплати ЄВ в сумі 132 066,36 грн., також зазначено, що зазначене порушення - неперерахування ЄВ є порушенням банку (п.3.3.4 акта).

Попри встановленого вище зазначеного факту контролюючим органом прийнято рішення від 25.02.2015 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплат (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 19 873,99 грн., а саме штрафу - 10 969,35 грн. та пені - 8904,64 грн. за період з 23.09.2014 по 18.02.2015.

Товариство оскаржило рішення в адміністративному порядку до ГУ ДФС у м. Києві, за результатом розгляду скарги оскаржуване рішення було скасовано та встановлено, що саме з вини ПАТ «АКБ «Київ» кошти товариства не були вчасно перераховані на рахунки органів доходів і зборів. Також збуло зобов`язано ДПІ у Шевченківському районі вжити заходи щодо прийняття рішення про застосування штрафних санкцій та пені по єдиному внеску згідно з чинним законодавством. Але останнім відповідних заходів вчинено не було, що призводить до обліку єдиного соціального внеску по ТОВ «ІКФ «Праця», як несвоєчасно сплачений з вини товариства та призвело до нарахування пені та штрафних санкцій, що стало підставою для звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Спірне питання полягає у застосуванні штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску до позивача за платіжними дорученнями, які одержані банком та прийняті до виконання.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ (далі - Закон № 2346-ІІІ), Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі - Інструкція)

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 цієї статті платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону № 2346-ІІІ визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 1.30 статті 1 цього Закону встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-ІІІ банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до підпункту 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-ІІІ днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Здійснивши аналіз вищенаведених положень Закону № 2346-ІІІ, суд дійшов висновку, що виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Пунктом 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Визначальним у змісті даної норми є те, з чиєї вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов`язкового платежу) до бюджету або цільового фонду.

Судом встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами того, що позивач надав до банківської установи платіжні доручення про сплату єдиного внеску у строки, визначені ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та неперерахування внеску не є наслідком винних дій останнього, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції та пеня. Та як наслідок, рішення ГУ ДПС від 11.06.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені до Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Позивачем доведено протиправність винесення оскаржуваного рішення, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до норм статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у м. Києві на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (03047, м.Київ, просп.Перемоги, 50, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ) про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (03047, м.Київ, просп.Перемоги, 50, ) штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.06.2020 № на суму 80 827,46 грн.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. відшкодувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (03047, м.Київ, просп.Перемоги, 50, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консультаційна фірма «Праця» (03047, м.Київ, просп.Перемоги, 50, );

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка 33/19, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій