Справа № 826/10564/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Київ № 826/10564/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД»

до Головного управління ДФС у м. Києві

про скасування податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД» (далі-позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач), в якому просить:

- скасувати податкову вимогу від 29.03.2018 №58494-17;

- скасувати рішення про опис майна у податкову заставу №58494-17 від 29.03.2018;

- стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно списаного податкового кредиту у розмірі 3411,11 гри.

В обгрунтування позовним вимог зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОС ЛТД» із наявністю податкового боргу категоричного не згоден. Вважає, що нарахування пені є необгрунтованим та безпідставним, а тому податкова вимога та Рішення про опис майна у податкову заставу підлягають скасуванню, оскільки позивачем добровільно сплачено податковий борг. Також вказано, що контролюючий орган самостійно, без попередження товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОС ЛТД» та без наявності жодних підстав та надання розрахунків збільшив податкове зобов`язання Товариства на суму 3411,11 грн. та зняв відповідну суму із рахунку платника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі, без проведення судового засідання та виклику осіб, що беруть участь у справі, відповідачу запропоновано протягом 15 днів надати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що станом на 25.10.2017 платником податків сплачено узгоджені в судовому порядку грошові зобов`язання з податку на додану вартість, визначені ППР від 25.11.2015 №, у сумі 12616,25грн. та з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів, як вторинної сировини, визначені ППР від 25.11.2015 № - у сумі 4136,06 грн.

Вказано, що суму пені, нараховану відповідно до положень пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України у розмірі 3411, 11 грн. з ПДВ та 1411.95 грн. з надходжень від розміщення відходів не було сплачено платником податків, а тому суму пені з ПДВ у розмірі 3411,11 грн. погашено 26.03.2018 за рахунок наявної в ІКП переплати (627,99 грн.) та 2783,12 грн. в порядку черговості зарахування платежів, які надійшли до бюджету з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ. Сума пені з надходжень від розміщення відходів у сумі 1411,95 грн., залишилась не погашеною. За даними ІТС «Податковий блок», станом на 28.03.2018 в ІКП з надходжень від розміщення відходів ТОВ « Колос ЛТД» обліковувався податковий борг у розмірі 1411,95 гривні.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій додатково наголошено на обгрунтованності позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДФС у м. Києві сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.03.2018 №58494-17, згідно якої станом на 28.03.2018 у товариства з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД» наявний податковий борг у розмірі 1411,95 грн. (пеня).

Також, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 29.03.2018 №58494-17 про опис майна у податкову заставу, згідно з яким відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків товариства з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД» (код ЄДРПОУ) 25266354).

Не погоджуючись із винесеною вимогою та рішенням про опис майна у заставу, позивачем подано скаргу до Державної фіскальної служби України, яку рішенням Державної фіскальної служби України від 06.06.2018 №19429/6/99-99-17-05-15 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 29.03.2018 №58494-17 та рішення від 29.03.2018 №58494-17 про опис майна у податкову заставу - без змін.

Вважаючи вказану податкову вимогу і рішення про опис майна у податкову заставу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

При вирішенні спору суд виходить з того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.

Відповідно до пунктів 88.1-88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.

Згідно з пунктом 89.3 статті 89 Податкового кодексу України майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Отже, у разі несплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання така сума грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу, а майно такого платника податків передається у податкову заставу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків. При цьому опис майна платника податків у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу.

Згідно підпунктів 1, 2 розділу ІІ "Порядку направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610, податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.

Податкова вимога формується у разі, якщо платник податків не сплатив у встановлені Кодексом строки суму: узгодженого грошового зобов`язання; непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

При цьому, підпунктом 3 розділу ІІ цього Порядку визначено, що протягом періоду оскарження суми грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом відповідно до Кодексу, податкова вимога з податку, що оскаржується, не надсилається.

Так, відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу можуть бути прийняті виключно у випадку наявності у платника податків податкового боргу, тобто узгодженого грошового зобов`язання.

Так, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.08.2017 у справі №826/26863/15 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД» задоволено частково та визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення №, № від 25.11.2015.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі №826/26863/15 апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос ЛТД" - задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року в частині відмови в задоволенні позову щодо податкового повідомлення-рішення від 25.11.2015 № з податку на прибуток приватних підприємств - скасовано та в цій частині ухвалено нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Колос ЛТД" в цій частині вимог задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 25.11.2015 № з податку на прибуток приватних підприємств. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2017 року залишено без змін.

Суд зазначає, що предметом спору була правомірність податкових повідомлень-рішень від 25.11.2015 №, №, №, №, №.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 25.11.2015 № та № є чинними, а відтак у позивача наявний обов`язок сплачувати грошове зобов`язання, визначене такими податковими повідомленнями-рішеннями.

Так як судове рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 по справі №826/26863/15 набрало законної сили з моменту його проголошення, визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 25.11.2015 № та № суми є узгодженими.

При цьому доводи позивача про те, що рішення суду апеляційної інстанції у справі №826/26863/15 оскаржено ним до Верховного Суду, а грошове зобов`язання вважається неузгодженим, є необґрунтованими, оскільки відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, товариством з обмеженою відповідальністю «Колос ЛТД» сплачено узгоджені в судовому порядку грошові зобов`язання з податку на додану вартість, визначені податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2015 №, у сумі 12616,25грн. та з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів, як вторинної сировини, визначені податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2015 № - у сумі 4136,06 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.10.2017 №167475 та №167476.

Положення статті 129 Податкового кодексу України визначають у якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

У спірному випадку у контролюючого органу право нарахувати пеню виникло саме в день настання строку погашення грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами перевірки. День настання строку погашення грошового зобов`язання пов`язаний з днем узгодження сум грошових зобов`язань, визначених зазначеними вище податковими повідомленнями - рішеннями, яким є день набрання рішенням суду по справі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень законної сили, а саме: 10.10.2017 (дата ухвалення постанови Київського апеляційного адміністративного суду).

Враховуючи те, що сума узгодженого грошового зобов`язання сплачена з порушенням строків, встановлених Податковим кодексом України, відповідачем в ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформована податкова вимога форми «Ю» від 29.03.2018 №58494-17, до якої включено суму пені, нарахованої платнику за несплату узгодженого податкового зобов`язання з податку з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини протягом визначених законом строків.

Позивачем не надано доказів протиправності, а судом не встановлено неправильності розрахунку пені (хоча законність останнього і не є предметом спору) а також податкової вимоги форми «Ю» від 29.03.2018 №58494-17в цілому. У матеріалах справи відсутні письмові докази, які б давали підстави вважати, що розрахунок пені, зазначеної у вимозі, проведений неправильно. Протилежне суду не доведено, належними доказами не підтверджено.

Оскільки головною умовою для нарахування санкцій та пені є встановлений факт несплати (несвоєчасної сплати) узгодженого податкового зобов`язання, і факт несвоєчасної сплати зобов`язання з податку податку з надходжень від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах, крім розміщення окремих видів відходів як вторинної сировини у цій справі мав місце, суд на підставі письмових доказів у справі приходить до висновку про правомірність оскаржуваної податкової вимоги.

Суд звертає увагу на те, що згідно абз. 6 пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак станом на час прийняття оскаржуваного рішення про опис майна в податкову заставу сума податкового боргу позивача перевищувала розмір шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, судом не встановлено порушення норм Податкового кодексу України при прийнятті відповідачем рішення про опис майна у податкову заставу, тому оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачає, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зважаючи на викладене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму безпідставно списаного податкового кредиту у розмірі 3411,11 гри., також не підлягає задоволенню, зважаючи на встановлені вище обставини.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.