Справа № 826/580/18
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року м. Київ № 826/580/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Голови Київської міської державної адміністрації

Кличка Віталія Володимировича

про зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Голови Київської міської державної адміністрації Віталія Володимировича (далі-відповідач), в якому просить зобов`язати видати наказ та виконати всі вимоги проведення громадської експертизи у відповідності з вимогами законодавства про проведення громадської експертизи, процедури та конкурсного відбору на заміщення вакантної посади директора комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) департаменту охорони здоров`я згідно розпорядження від 04.11.2016 №1033.

В обгрунтування позовних вимог вказано, що Громадська організація «Ветеранів праці та війни, інвалідів», керівником якого є позивач, звернулося до відповідача з заявою про намір провести громадську експертизу, натомість, відповідачем, протиправно, на думку позивача, було проігноровано направлений запит. Позивач стверджує про подання позову в інтересах громадської організації, в якості законного представника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2018 №826/580/18 (суддя Головань О.В.) позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків повної заяви, яку було залишено без руху ухвалою суду від 16.01.2018.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2018 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2018 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.12.2018 адміністративну справу №826/580/18 прийнято до розгляду суддею Літвіновою А.В. та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надано, заяви про визнання позову також до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд, згідно вимог частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про державну реєстрацію об`єднання громадян ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадського формування - об`єднання громадян ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» Медвідь Василь Петрович є керівником громадської організації «Ветеранів праці та війни, інвалідів», зареєстрованої в якості юридичної особи 23.03.2015. (а.с. 17, зворотній бік)

Також, в самій позовній заяві позивачем зазначено про те, що ОСОБА_1 є повноважним представником ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів», як голова правління громадської організації.

Громадська організація «Ветеранів праці та війни, інвалідів» 14.11.2017 звернулась до Київського міського голови Кличка В.В. із запитом на проведення громадської експертизи (а.с. 17), в якому зазначається, що ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» повідомляє про свій намір провести громадську експертизу проведення конкурсного відбору на заміщення вакантної посади директора КП виконавчого органу КМР (КМДА) Департаменту охорони здоров`я КМР (КМДА) згідно розпорядження від 04.11.2016 № 1033.

Листом за підписом директора Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.12.2017 №061-12889/09 повідомлено ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» про невідповідність запиту від 14.11.2017 вимогам пункту 3 Порядку сприяння проведення громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2008 № 976, а саме - не надано перелік документів та інших матеріалів, необхідних для проведення громадської експертизи, та копія протоколу засідання, на якому було прийнято рішення про проведення громадської експертизи.

Вказуючи на протиправність дій відповідача щодо відмови у прийнятті запиту та проведення громадської експертизи, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2008 №976 Порядок сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади (далі - Порядок) визначає процедуру сприяння проведенню інститутами громадянського суспільства та громадськими радами, утвореними відповідно до Типового положення про громадську раду при міністерстві, іншому центральному органі виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській та Севастопольській міській, районній, районній у мм. Києві та Севастополі державній адміністрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2010 року №996 «Про забезпечення участі громадськості у формуванні та реалізації державної політики», громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади.

Абзацом 1 пункту 3 вказаного Порядку передбачено, що орган виконавчої влади сприяє інституту громадянського суспільства у проведенні громадської експертизи у разі надходження від нього письмового запиту із зазначенням: його найменування, відомостей про легалізацію, місцезнаходження та електронної адреси (за наявності); предмета і мети громадської експертизи; переліку документів та інших матеріалів, необхідних для проведення громадської експертизи (далі - матеріали); адреси, за якою надсилається відповідь на запит, або прізвища, ім`я та по батькові особи, уповноваженої одержати таку відповідь, її контактного телефону і електронної адреси (за наявності).

Тобто, законодавцем передбачено вичерпні та обов`язкові вимоги до письмового запиту щодо проведення громадської експертизи, які включають у себе необхідність зазначення переліку документів та інших матеріалів, необхідних для проведення громадської експертизи.

Відповідно до пункту 4 Порядку орган виконавчої влади після надходження від інституту громадянського суспільства, громадської ради письмового запиту щодо проведення громадської експертизи: 1) видає у тижневий строк наказ (розпорядження) про проведення такої експертизи і заходів, пов`язаних з підготовкою матеріалів, із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові та посади особи (осіб), відповідальної (відповідальних) за забезпечення взаємодії з інститутом громадянського суспільства, громадською радою, зміст якого доводить до відома інституту громадянського суспільства, громадської ради, що ініціює проведення громадської експертизи, протягом трьох днів з моменту його видання; 2) утворює у разі потреби робочу групу для підготовки матеріалів із залученням представників інституту громадянського суспільства, громадської ради, що ініціює проведення громадської експертизи; 3) розміщує у тижневий строк інформацію про надходження запиту щодо проведення громадської експертизи, текст наказу (розпорядження) та заходи, здійснені органом виконавчої влади з метою сприяння її проведенню, на власному веб-сайті; 4) подає інституту громадянського суспільства, громадській раді матеріали або завірені в установленому порядку їх копії чи надсилає їх в електронній формі протягом п`яти робочих днів з моменту видання наказу (розпорядження) про проведення громадської експертизи. У разі коли запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк надання матеріалів може бути продовжено до 20 робочих днів.

У проведенні громадської експертизи може бути відмовлено у разі, коли її предмет та мета суперечать законодавству, виходять за межі компетенції відповідного органу виконавчої влади або коли запит щодо проведення громадської експертизи не відповідає вимогам, визначеним пунктом 3 цього Порядку. В такому разі орган виконавчої влади у тижневий строк після надходження запиту повідомляє інституту громадянського суспільства, громадській раді про відмову у проведенні громадської експертизи з чітким обґрунтуванням і зазначенням підстав для відмови.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що видання наказу (розпорядження) про проведення громадської експертизи можливе, зокрема, за умови, коли запит щодо проведення громадської експертизи відповідає вимогам, визначеним пунктом 3 Порядку.

При цьому, як вбачається із запиту ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» від 14.11.2018 в ньому відсутній перелік необхідних документів, та інших матеріалів, необхідних для проведення громадської експертизи, у відповідності до вимог пункту 3 Порядку сприяння проведенню громадської експертизи діяльності органів виконавчої влади від 05.11.2008 №976, що об`єктивно унеможливлювала задоволення запиту та надання матеріалів для проведення експертизи, у зв`язку з чим суд вважає дії відповідача правомірними.

Разом з тим, суд зазначає, що відсутність в запиті на проведення громадської експертизи переліку документів, необхідних для її проведення, є підставою для відмови в сприянні в проведенні громадської експертизи.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29.10.2019 у справі №826/17740/17 (адміністративне провадження №К/9901/53107/18).

Твердження позивача про неможливість врахування змісту згаданого листа при розгляді даної справи з огляду на те, що директор Департаменту охорони здоров`я не уповноважена розглядати, вирішувати справи та надавати відповіді від імені Київського міського голови Кличка В.В., суд вважає необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до пункту 178 затвердженої розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.02.2012 року №320 Інструкції з діловодства в структурних підрозділах виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), районних в місті Києві державних адміністрацій (далі - Інструкція) зареєстровані документи передаються на розгляд керівництва установи в день їх надходження або наступного робочого дня у разі надходження документів у неробочий час. Телеграми, телефонограми та інші термінові документи передаються негайно.

Пунктом 179 Інструкції передбачено, що документи, розглянуті керівництвом установи, повертаються з відповідною резолюцією службі діловодства, яка здійснює передачу документів на виконання.

Згідно пунктів 181, 182 Інструкції документ, виконавцями якого є кілька структурних підрозділів, може бути переданий виконавцям у порядку визначення їх в резолюції або одночасно у вигляді копій з передачею оригіналу головному виконавцю, визначеному в резолюції першим. У разі впровадження електронного документообігу співвиконавці отримують документ в електронній формі.

Факт передачі документів виконавцям фіксується шляхом проставлення відповідної відмітки в реєстраційній формі із зазначенням інформації про виконавців, яким передано оригінал документа та його копії.

За правилами пунктів 187, 188 Інструкції відповідальність за виконання документа несуть особи, зазначені у розпорядчому документі, резолюції керівника установи, та працівники, яким безпосередньо доручено виконання.

Головний виконавець організовує роботу співвиконавців, зокрема визначає строки подання ними пропозицій, порядок погодження і підготовки проекту документа.

Співвиконавці відповідають за підготовку на належному рівні та своєчасне подання головному виконавцю пропозицій. У разі несвоєчасного подання пропозицій співвиконавцями головний виконавець інформує про це керівника, який надав доручення.

Виконання документа передбачає збирання та опрацювання необхідної інформації, підготовку проекту відповіді на документ чи нового документа, його оформлення, узгодження, подання для підписання (затвердження) керівникові установи, а у деяких випадках - керівникові структурного підрозділу, а також у разі потреби - підготовку для пересилання адресату.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що, за відсутності вказівки у Порядку на особу, яка зобов`язана забезпечувати розгляд запиту про проведення громадської експертизи, вирішення питання, зокрема, про його відповідність вимогам чинного законодавства та пункту 3 Порядку покладається на відповідальну особу у порядку, передбаченому Інструкцією.

З урахуванням наведеного суд вважає безпідставним посилання позивача на те, викладені у листі Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 05.12.2017 №061-12889/09 за підписом директора Департаменту охорони здоров`я відомості не можуть бути враховані при розгляді та вирішенні даної справи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно частини першої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

Згідно частини третьої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

З наведеного випливає, що юридична особа бере участь у справі, зокрема, через свого керівника.

Водночас, на переконання суду, позивач помилково ототожнює поняття представництва інтересів юридичної особи з правом на звернення до суду із позовом в інтересах такої особи з огляду на таке.

Відповідно до статті 43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Тобто, ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів», будучи юридичною особою, наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що у свою чергу наділяє її повноваженнями на звернення до суду із позовами про захист своїх прав. При цьому правом підписувати та подавати такий позов саме від імені, а не в інтересах такої юридичної особи, наділений керівник останньої.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписи частин першої, другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, право кожної особи на звернення до суду у випадку, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси є беззаперечним та не може бути піддане сумніву. Водночас, визначені такою особою способи захисту або інші способи, які самостійно можуть визначатися судом, на переконання суду, повинні передусім відповідати підставам позову та його змісту.

Суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням громадської експертизи, виникають між суб`єктами владних повноважень, діяльність яких підлягає експертизі, та інститутами громадянського суспільства у вигляді громадських об`єднань (організацій, спілок), недержавними засобами масової інформації та іншими непідприємницькими товариствами та установами.

За таких обставин суд вважає, що результати розгляду Київським міським головою запиту юридичної особи - ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» породжують виникнення правовідносин виключно між вказаними суб`єктами та жодним чином не впливають на права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 як фізичної особи. При цьому, суд звертає увагу, що суб`єктний склад таких правовідносин, а саме - інститути громадянського суспільства та громадські ради з однієї сторони, та орган виконавчої влади - з іншої, прямо випливає зі змісту Порядку.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав стверджувати, що відповідачем було протиправно відмовлено ГО «Ветеранів праці та війни, інвалідів» у проведенні громадської експертизи, що виключає існування правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.