Справа № 240/12450/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

27 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/12450/21

категорія 106020000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення матеріального збитку і моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії,

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо відмови перевести ОСОБА_1 на посаду викладача кафедри загальновійськових дисциплін Військового інституту телекомунікацій та інформації імені Героїв Крут;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 16900,00 гривень матеріального збитку (втрачений заробіток, у зв`язку з неправомірними діями відповідача);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1000000,00 гривень моральної шкоди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (з дня набрання рішенням законної сили) нараховувати ОСОБА_1 грошове забезпечення, як військовослужбовцю згідно 33 тарифного розряду.

Ухвалою судді від 30 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом надання до суду: належним чином оформленої позовної заяви (в 2-х екземплярах) із уточненням заявлених позовних вимог шляхом приведення їх у відповідність до вимог частині 1 статті 5 КАС України; доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди та доказів на підтвердження її розміру.

07 липня 2021 року (за вх. №37295/20) до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків з доданою до неї уточненою позовною заявою та доказами, які підтверджують обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В уточнені позовній заяві ОСОБА_1 визначив заявлені ним до військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги наступним чином:

- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо відмови перевести ОСОБА_1 на посаду викладача кафедри загальновійськових дисциплін Військового інституту телекомунікацій та інформації імені Героїв Крут та зобов`язати надати дозвіл на переведення ОСОБА_1 на посаду викладача кафедри загальновійськових дисциплін Військового інституту телекомунікацій та інформації імені Героїв Крут;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 16900,00 гривень матеріального збитку (втрачений заробіток, у зв`язку з неправомірними діями відповідача);

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 1000000,00 гривень моральної шкоди;

- визнати протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування ОСОБА_1 окладу в розмірі 33 тарифного розряду та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення, як військовослужбовцю згідно 33 тарифного розряду.

З огляду на що, суд пришовв до висновку, що зазначені в ухвалі від 30 червня 2021 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 усуненні.

Відповідно до ухвали суду від 09 липня 2021 року продовжено позивачу строк залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

На виконання ухвали від 09.07.2021 позивач 19.08.2021 надав суду заяву про поновлення строку звернення до суду.

Оцінивши наведені підстави для поновлення строку звернення до суду, суд вважає їх неповажними, з огляду на наступне.

Процесуальна можливість для звернення з позовом до суду пов`язана з певним часовим проміжком, протягом якого така особа може реалізувати право на звернення без застосування до неї наслідків пропуску такого строку.

Законодавець пов`язує початок обчислення строку не з тим, коли особа суб`єктивно з`ясувала для себе або почала усвідомлювати, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона об`єктивно повинна була дізнатися про ці рішення, дії чи бездіяльність, що мають вплив на неї, чи мала особа реальну можливість дізнатися про наявність порушення раніше.

Судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку. Позивачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили, що він не мав змоги звернутись до суду у визначений строк.

Наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказані у заяві обставини не є переконливими свідченнями того, що за наявності наміру поновити порушені права, позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення до суду, а тому заява про поновлення строків звернення до суду задоволенню не підлягає.

Отже, за наведених обставин та з огляду на ненадання позивачем будь-яких належних доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку звернення до суду, викладені позивачем обставини у заяві про поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що намір захистити у судовому порядку порушені права має реалізовуватись у чіткій відповідності до вимог закону і має бути наслідком добросовісних дій всіх учасників процесу.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд також враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, у справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У Справі "Пономарьов проти України" Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Частинами 1 та 2 статті 123 КАС України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, стягнення матеріального збитку і моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду, у строк та в порядку, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Е.Черняхович