Справа № 380/1410/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1410/21 пров. № А/857/9726/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Бруновської Н.В., Довгої О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Руслана Валерійовича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року, ухвалене суддею Гулик А.Г. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі №380/1410/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , у якому просиввизнати протиправними дії щодо нарахування та виплати в неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.03.2020; зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з врахуванням виплачених сум та застосуванням базового місяця січня 2008 року за період з 01.01.2013 по 31.03.2020; зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по день фактичної виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 №2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 28.02.2018. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд виходив з того, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Оскільки для індексації грошового утримання позивача з 01.01.2013 по 31.12.2015 відповідач застосував базовими місяцями лютий 2008 року, лютий 2013 року, квітень 2013 року, та січень 2014 року, як місяці, в яких грошове забезпечення позивача збільшилось за рахунок виплати, яка носила постійний характер та входила до складових грошового забезпечення позивача (щомісячної додаткової грошової винагороди), відтак відповідач обґрунтовано враховував її при обрахунку індексу споживчих цін, що вказує на відсутність підстав для застосування січня 2008 року базовим місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2013 по 31.12.2015.

Водночас суд першої інстанції виснував, що протиправною є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, однак звернуто увагу на те, що визначення того, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні цієї індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Також, вказано на відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування виплати в неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 та зобов`язання здійснити вказані нарахування з врахуванням березня 2018 року базовим місяцем, оскільки як встановлено з довідки про заробітну плату, грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором від 13.05.2020 №113 та підтверджується відповідачем, базовим місцем для нарахування позивачу індексації у вказаний період використовувався березень 2018 року.

Крім того, враховуючи наявність факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018 суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018, оскільки у випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. Вважають, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційних скаргах.

Військова частина НОМЕР_1 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване судове рішення в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати - з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у цій справі встановлювалось право особи на нарахування та виплату спірної грошової суми, яка визначена не була, відтак позовна вимога про нарахування та виплату компенсації за невчасно виплачену індексацію заявлена передчасно, відносно майбутніх правовідносин та подій, котрі ще не склались (військова частина НОМЕР_1 не здійснила обчислення розміру індексації за спірнии період), отже задоволенню не підлягає.

Представник ОСОБА_1 адвокат Трофімов Руслан Валерійович в апеляційній скарзі заявляє вимоги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному об`ємі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує на безпідставність неврахування при вирішенні даної справи судом першої інстанції норм абзаців третього, четвертого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати позивачу індексації його грошового забезпечення у місяці підвищення доходу (березень 2018 року), не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим дійшов необгрунтованого висновку щодо правомірності ненарахування індексації з березня 2018 по момент звільнення з військової служби позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2020 №10-РС його звільнено в запас, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2020 №69 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів грошового забезпечення.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2021 №88 ОСОБА_1 проходив військову службу з 12.02.1995 по 30.07.2018 та з 01.10.2019 по 31.03.2020.

Вважаючи, що на день звільнення з військової служби ним не було отримано у повному обсязі кошти, на які він мав право за час проходження військової служби, а саме не була виплачена індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.03.2020 у повному обсязі, позивач з метою захисту та відновлення свого порушеного права звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 2 та 4 статті 9 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ).

Згідно з ст. 2 Закону № 1282-ХІІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації визначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (у 2014 році - 101 відсотка, у 2015 році - 101 відсотка, у 2016 році - 103 відсотка, у 2017 році -103 відсотка, у 2018 році -103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 4 Порядку № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з п. 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

З аналізу зазначеного слідує, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Як встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою про заробітну плату, грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором ОСОБА_1 від 13.05.2020 №113 в період з 01.01.2014 по 31.12.2015 позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення з урахуванням лютого 2008 року, лютого 2013, квітня 2013, та січня 2014 року базовими місяцями, в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація не виплачувалась, а в період з 01.03.2018 по 31.03.2020 базовим місцям для розрахунку індексації визначено березень 2018 року.

Слід вказати на те, що відсутність фінансового ресурсу для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України не може свідчити про поважність не виплати останньої, оскільки індексація грошового забезпечення є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Не заслуговують на увагу покликання представника позивача як на підставу для застосуванням базового місяця січень 2008 для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 року по 31.03.2020 року на п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (у редакції після внесення до нього змін відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013) (надалі за текстом - Порядок), відповідно до якого у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, зважаючи на наступне.

Постанова Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України зворотної дії у часі не має та її положення щодо внесення змін у п. 5 Порядку не можуть застосовуватися для нарахування індексації за період до 01.12.2015 року.

Так, до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015 базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), а базовий місяць (місяць підвищення) визначався у разі коли зросла зарплата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати.

Згідно з пунктом 2 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 15.12.2015) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Таким чином, місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Отже, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру (місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових).

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постановах Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №803/203/17 і від 22.07.2020 у справі №400/3017/19.

Матеріалами справи стверджується, що для індексації грошового утримання позивача з 01.01.2013 по 31.12.2015 відповідач застосував базовими місяцями лютий 2008 року, лютий 2013 року, квітень 2013 року, та січень 2014 року, як місяці, в яких збільшилось грошове забезпечення позивача. Застосування вказаних місяців базовими для розрахунку індексу споживчих цін обґрунтовано виплатою позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 20%-80% грошового забезпечення позивача, що підтверджується довідкою про заробітну плату, грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором ОСОБА_1 від 13.05.2020 №113.

Відповідно до пункту 8 наказу Міністерства оборони України Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України від 15.11.2010 № 595, щомісячна додаткова грошова винагорода не включалася до складу грошового забезпечення, з якого здійснювалося обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розмір винагороди встановлювався наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Як встановлено, позивач отримував щомісячну винагороду з 01.01.2013 по 31.12.2015 у розмірі 20 - 80 % місячного грошового забезпечення, що вказує на її постійний (систематичний) характер.

Враховуючи правові висновки викладені в числених рішеннях постановах від 16.05.2019 у справі №826/11679/17, 31.07.2019 у справі №826/3398/17, від 22.10.2019 у справах №826/2447/18 та №520/3505/19, від 31.10.2019 у справі №826/3397/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19 та з урахуванням встановлених обставин справи, а саме, що грошове забезпечення позивача з 01.01.2013 по 31.12.2015 збільшилось за рахунок виплати, яка носила постійний характер та входила до складових грошового забезпечення позивача (щомісячної додаткової грошової винагороди), вірним є висновок суду першої інстанції про підставність врахування їх при обрахунку індексу споживчих цін.

Відтак, вимоги щодо визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати в неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію за вказаний період задоволенню не підлягають.

Не заперечуючи право позивача на проведення індексації грошового забезпечення, суд апеляційної інстанції зауважує, що у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексація позивачу не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується довідкою про заробітну плату, грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором від 13.05.2020 №113, у зв`язку з відсутності фінансового ресурсу.

Отже, вказані обставини свідчать про протиправну бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.

Поряд з цим, в матеріалах справи відсутні розрахунки індексації грошового забезпечення позивача за вказані періоди із визначенням базових місяців індексації, тому розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача, як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення, і саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення з визначенням базового місяця індексації.

При цьому, як зазначено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 з врахуванням Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, практики Європейського суду з прав людини в частині наявності, межі, способів та законності застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами, у випадку коли індексація не була нарахована та виплачена позивачеві, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

Суд касаційної інстанції у вказаній справі дійшов висновку, що повноваження щодо обрахунку індексації, в тому числі, щодо визначення базового місяця для такого нарахування, у відповідності до положень Порядку № 1078 та Закону № 1282-XII, покладається на відповідача, а тому, підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням конкретного базового місяця відсутні.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування виплати в неналежному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.03.2020 та зобов`язання здійснити вказані нарахування з врахуванням березня 2018 року базовим місяцем, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ та абзацу 2 пункту 1-1 Порядку № 1078, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, було змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок. Відповідно до пункту 4 Постанови № 704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

Таким чином, за період з березня 2018 року по 31.03.2020 для нарахування індексації грошового забезпечення базовим місцем слід застосовувати березень 2018 року.

Як підтверджується довідкою про заробітну плату, грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором від 13.05.2020 №113 та не заперечується відповідачем, базовим місцем для нарахування позивачу індексації у вказаний період використовувався саме березень 2018 року, що вказує на відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Відносно покликань на передчасність позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрат доходів, у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2013 по день фактичної виплати, слід зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати;стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Приписами статей 3, 4 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до пункту 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159), компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Положеннями пункту 3 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема заробітна плата (грошове забезпечення).

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що індексація є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.

Використане у статті 3 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 № 21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 810/1092/17 та від 13.01.2020 у справі № 803/203/17.

Враховуючи встановлену під час розгляду справи невиплату позивачу сум індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про підставність нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 28.02.2018.

У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів.

Аналогічні позиції були сформовані Верховним Судом у постановах від 04.04.2018 у справі № 822/1110/16, від 20.12.2019 у справі № 822/1731/16, від 13.03.2020 у справі №803/1565/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації.

Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що заявленні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та представника ОСОБА_1 адвоката Трофімова Руслана Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 року у справі №380/1410/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді Н. В. Бруновська
О. І. Довга
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 25.08.2021 згідно ч.3 ст.321 Кодексу адміністративного судочинства України.