Справа № 520/10862/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 р. № 520/10862/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення виконавчого збору від 04.12.2019 в межах виконавчого провадження ВП №54982285; визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.12.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №60790087.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови винесені всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 13.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позовних вимог суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що у провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (надалі - Відповідач, Шевченківський ВДВС у місті Харкові СМУ MIO (м. Харків)) перебуває виконавче провадження №60790087 відкрите 04.12.2019.

Позивачем зазначено, що не зважаючи на вимоги положень ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" Позивач не отримував будь-яких документів, які стосуються вищевказаного виконавчого провадження.

Про наявність вищевказаного виконавчого провадження йому стало відомо з відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, а з відомостей Єдиного реєстру боржників стало відомо що виконавче провадження №60790087 стосується стягнення виконавчого збору.

Постанову про відкриття виконавчого провадження №60790087 від 04.12.2019 щодо стягнення з позивача залишку виконавчого збору у розмірі 199743,27 грн отримано ним лише 04.12.2021 у відповідь на адвокатський запит.

Як слідує з постанови про відкриття виконавчого провадження, воно відкрито на підставі постанови №54982285 від 04.12.2019 Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Вказану постанову позивач не отримував та ознайомився з її копією в Автоматизованій системі виконавчого провадження після отримання відповіді на адвокатський запит.

Щодо виконавчих проваджень ВП №60790087 та ВП №54982285 з наявної Інформації та документів в Автоматизованій системі виконавчого провадження позивачем встановлено, що в провадженні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (надалі - Міжрайонний ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області) перебувало виконавче провадження ВП №54982285 з виконання виконавчого листа №2- 668/11 Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2012 про стягнення з Позивача на користь ПАТ "Альфа банк" заборгованості у розмірі 2313251,70 грн.

Дане виконавче провадження 24.09.2018, після реалізації предмета іпотеки, передано на виконання за місцем реєстрації боржника до Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області (Відповідача). При цьому, за даним виконавчим документом на момент його передачі Міжрайонним ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області вже було стягнуто на користь стягувана - 313884,11 грн, виконавчого збору - 31383,31 грн, витрати виконавчого провадження у розміні 144,68 грн.

03.10.2018 виконавче провадження було прийнято до виконання відповідачем.

04.12.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області Анжелою Дуденко прийнято постанову ВП №54982285 про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки надійшла заява стягувана від 01.11.2019 про повернення виконавчого документа.

04.12.2019 державним виконавцем прийнята постанова ВП №54982285 про стягнення виконавчого збору з позивача в сумі 231325,17 грн. Постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення. Строк пред`явлення до виконання три місяці.

04.12.2019 державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №60790087 про примусове виконання постанови ВП №54982285 від 04.12.2019 про стягнення з позивача на користь на користь державного бюджету України залишку виконавчого збору у розмірі 199743,27 грн.

Позивач вважаючи, що оскаржувані постанови про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження є протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Так, вдповідачем не забезпечено повного фактичного виконання виконавчого листа №2- 668/11 Шевченківського районного суду м. Києва від 05.03.2012 щодо стягнення 2313251,70 грн.

Виконавчий документ був виконаний лише частково. При цьому, під час часткового виконання виконавчого документа відповідна частина виконавчого збору (10% від фактично стягнутої суми) вже була стягнута з позивача одночасно зі стягненням суми на користь стягувана, як це передбачено положеннями п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про виконавче провадження" згідно з яким при розподілі стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум задовольняються вимоги стягувана та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми у третю чергу.

З огляду на вказане та враховуючи, що фактично не в повній мірі виконаний виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, у відповідача не було підстав для прийняття постанови про стягнення виконавчого збору та як наслідок відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII.

Законом №1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Статтею 3 Закону №1403-VIII визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Відповідно до ст. 10 Закону №№1403-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №№1403-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Частиною 5 статті 26 Закону №№1403-VIII встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону №1404-VIII (у редакції станом на 27.10.2017, на момент відкриття виконавчого провадження ВП №54982285) визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом.

В подальшому ч. 2 ст. 27 Закону №1404-VIII була змінена згідно із Законом №2475-VIII від 03.07.2018 слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувану за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

За приписами пунктів 1-6 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом. Також ч. 9 ст. 27 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VІІІ виконавчий документ повертається стягувану, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами ч. 5 ст. 37 Закону №1404-VІІІ повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 по справі №2540/3203/18 зазначає:

Закон України "Про виконавче провадження" №1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів №1403-VIII та №1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Отже положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Норми ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувану з підстави, передбаченої, зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої ст. 40 Закону №1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого п. 8 розділу III Інструкції.

При цьому п. 21 розділу III Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувану виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону №1404-VIII, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувану, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувану виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, п. 20 розділу III Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувану здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в ст. 37 Закону №1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувану обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувану за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач прийняв постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки надійшла заява стягувана від 01.11.2019 про повернення виконавчого документа.

Відповідач не стягнув у примусовому порядку суму, зазначену у вказаному виконавчому листі.

Отже, у відповідача не було підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, а отже, така постанова не відповідає вимогам ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" та підлягає скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №400/4023/19 та від 28.04.2020 у справі №520/11908/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене вище та те, що підставою для прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.12.2019 ВП №60790087 була постанова про стягнення виконавчого збору від 04.12.2019 ВП №54982285, яка зважаючи на вищевикладені висновки є протиправною та підлягає скасуванню, постанова про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, як її правовий наслідок, також є протиправною та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про стягнення виконавчого збору від 04.12.2019 в межах виконавчого провадження ВП №54982285.

Визнати протиправною та скасувати постанову Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 04.12.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №60790087.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 3221 (три тисячі двісті двадцять одна) грн 25 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов