Справа № 320/7603/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/7603/20 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправними дії щодо відмови ДФС у реєстрації податкової накладної №790 від 30.04.2020;

- скасування рішення Комісії ДФСУ від 09.06.2020 №21904//2 про відмову в реєстрації податкової накладної №790 від 30.04.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену ФОП ОСОБА_1 податкову накладну №790 від 30.04.2020 на загальну суму 154 000 грн., в т.ч. ПДВ - 25666,67 грн

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що зупинення та відмова у реєстрації податкових накладних.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 10.02.2016, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №0018320. Основним видом діяльності позивача є 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Позивачем сформовано податкову накладну від 30.04.2020 №790 (постачальник (продавець) ФОП ОСОБА_1 , отримувач (покупець) ТОВ «Бізнес Груп К» на суму 154000,00 грн., в тому числі 25666,67 грн. ПДВ (перевезення вантажу) та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Згідно квитанції від 12.05.2020 №, вказану податкову накладну прийнято, реєстрацію зупинено у зв`язку з відсутністю кодів УКТЗЕД/ДКПП товару/послуг 49.41.11 в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товарів/послуг, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуг та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, запропоновано надати пояснення та копії документів, щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем направлено до ДПС України таблиці даних платника податку на додану вартість із зазначенням кодів згідно КВЕД 49.41.

Рішенням від 25.05.2020 №1580475/ за результатами розгляду таблиці даних платника податку, вказану таблицю враховано.

Також, позивачем направлено до контролюючого органу повідомлення від 12.05.2020 №1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено.

Згідно квитанції №2 від 12.05.2020, повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено прийнято до розгляду ГУ ДПС у Київській області.

До пояснень позивачем додано договір від 06.12.2017 №БГК/84/17, укладений між ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) та ТОВ «Бізнес Груп К» (Замовник) на перевезення вантажу, товарно-транспортні накладні, подорожні листи, акти здачі-прийняття послуг, платіжні доручення на підтвердження оплати ТОВ «Бізнес Груп К» послуг перевезення, наданих позивачем, документи на підтвердження наявності у позивача матеріально-технічної бази для надання послуг перевезення, придбання позивачем паливно-мастильних, витратних матеріалів для експлуатації транспортних засобів.

Рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 №1565476/ відмовлено в реєстрації податкової накладної позивача від 30.04.2020 №790 у зв`язку з ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу від 18.05.2020 на рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 №1565476/, до якої позивачем додано первинні документи на підтвердження господарської операції, щодо якої ним складено податкову накладну від 30.04.2020 №790.

Рішенням Державної податкової служби України від 09.06.2020 №21904//2 за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін у зв`язку з ненаданням платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактур/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що контролюючим органом протиправно прийнято рішення про відмову в реєстрації зазначеної податкової накладної позивача.

Також суд першої інстанції вказав про необґрунтованість і як наслідок протиправність рішення Державної податкової служби України від 09.06.2020 №21904//2 за результатами розгляду скарги позивача щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 №1565476/ без змін.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Для правильного вирішення даного спору у першу чергу слід чітко окреслити його предмет.

Так, позивач оскаржує дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації податкової накладної, рішення Державної фіскальної служби України від 09.06.2020 №21904//2 та просить зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну.

Щодо дій Державної фіскальної служби України, які полягають у відмові у реєстрації спірної податкової накладної.

Оскаржуючи дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації спірної податкової накладної, позивач при цьому не надає суду жодних доказів тому, що цим органом такі дії вчинялися. Матеріали справи не містять будь-яких документів, які б свідчили про те, що Державна фіскальна служба України або ж її правонаступник відмовляли позивачу у реєстрації його податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у спірних правовідносинах рішення про відмову у реєстрації податкової накладної прийняте комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що створена у Головному управлінні ДПС у Київській області.

Проте, рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 №1565476/ не є предметом даного спору, а Головне управління ДПС у Київській області не є відповідачем у даній справі.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії щодо відмови ДФС у реєстрації податкової накладної №790 від 30.04.2020, оскільки таких дій відповідачем не вчинялося, а відповідне рішення не є предметом даного спору. Також суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості залучати співвідповідачів на стадії апеляційного оскарження, а тому відсутня можливість виходу за межі позовних вимог із наданням оцінки відповідному рішенню та підставам відмови у реєстрації спірної податкової накладної.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Комісії ДФСУ від 09.06.2020 №21904//2 про відмову в реєстрації податкової накладної №790 від 30.04.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, то колегія суддів зауважує, що наведене рішення прийняте відповідною комісією Державної податкової служби України, а не Державної фіскальної служби України, та стосується результатів розгляду скарги позивача, а не відмови у реєстрації податкової накладної.

Відповідно до пункту 56.23 статті 56 ПК оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

- 56.23.1 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

- 56.23.2 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- 56.23.3 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;

- 56.23.4 якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі по тексту Порядок), згідно з пунктом 1 якого розгляд скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі - комісії контролюючих органів), про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - скарга) здійснюється комісією ДФС з питань розгляду скарг, яка є постійно діючим колегіальним органом ДФС, за участю уповноваженої особи Мінфіну.

Згідно з пунктом 13 Порядку за результатами розгляду скарги комісія з питань розгляду скарг приймає одне з таких рішень: задовольняє скаргу та скасовує рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; залишає скаргу без задоволення та рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін; залишає скаргу без розгляду.

Відповідно до вимог пункту 15, 17 Порядку рішення комісії з питань розгляду скарг надсилається на адресу, зазначену платником податку у скарзі, а у разі її відсутності - на податкову адресу платника податку у строк, визначений пунктом 56.23 статті 56 Кодексу. Рішення комісії з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги звертає увагу на те, що завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорюванні рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Враховуючи викладене, судовому захисту підлягає лише порушене право. Так, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. В контексті наведених приписів КАС має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Колегія суддів додатково звертає увагу на те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Запроваджені Порядком розгляду скарг на рішення комісій регіонального рівня, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації та Податковим кодексом України способи оскарження рішень податкових органів - адміністративний та судовий - повною мірою дають можливість платнику податків захистити порушене право. При цьому, за механізмом їх реалізації вони не є тотожними.

Колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду справи судом оцінюються доводи позивача, але не шляхом оцінки рішення прийнятого податковим органом за результатами адміністративного оскарження.

Саме по собі рішення, прийняте за результатами вирішення податкового спору у порядку досудового врегулювання, не створює, не змінює та не припиняє будь-яких прав та обов`язків.

Вказане рішення саме по собі не є юридично значимим для позивача, адже не має безпосереднього впливу на його суб`єктивні права та обов`язки шляхом позбавлення можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 11.06.2019 по справі № 826/24656/15 та від 27.04.2020 у справі №360/1050/19.

Натомість, оскаржуване в межах спірних правовідносин рішення не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створюють жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актами індивідуальної дії) в розумінні статті 19 КАС, які порушують права свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Комісії ДПС України з питань розгляду скарг, яким залишено скаргу позивача без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін, не порушує прав позивача та не підлягає скасуванню у судовому порядку, оскільки не було підставою для відмови у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За таких обставин, безпідставними є позовні вимоги про скасування рішення Комісії ДФСУ від 09.06.2020 №21904//2.

З огляду на викладене, відсутні також і підстави для зобов`язання Державної фіскальної служби України (Державної податкової служби України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену ФОП ОСОБА_1 податкову накладну №790 від 30.04.2020 на загальну суму 154 000 грн., в т.ч. ПДВ - 25666,67 грн, оскільки такі вимоги є похідними від попередніх.

Окрім того, неможливість зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію цієї накладної зумовлена також і рішенням рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 14.05.2020 №1565476/, яким було відмовлено у реєстрації цієї накладної та доказів скасування якого матеріали справи не містять.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України задовольнити.

Скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов