Справа № 200/9493/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 р. Справа№200/9493/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3)

про скасування рішення від 16 квітня 2021 року № 54, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення від 16 квітня 2021 року № 54 про відмову у переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, зобов`язання відповідача повторно розглянути заву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 8 квітня 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу роботу за списком № 1 періодів роботи з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року та з 1 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року.

Ухвалою від 30 липня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі № 200/9493/21 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 13 серпня 2021 року суд відмовив Головному управлінню Пенсійного фонду України у Донецькій області у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі № 200/9493/21.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року суд заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про заміну відповідача в адміністративній справі № 200/9493/21 - задовольнив, замінив відповідача - Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, 85113, вул. Ціолковського, б.25, м. Костянтинівка, Донецька область) на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) у справі № 200/9493/21.

За правилами пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач зазначає, що 16 квітня 2021 року Костянтинівсько-Дружківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було винесено рішення № 54 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 частини 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ", яке мотивоване тим. що позивач не має достатнього пільгового стажу за Списком №1 та страхового стажу. Відповідач вважає, що позивач має страхового стажу 18 років 01 місяць 10 дні, а пільгового стажу за Списком №1 - 00 років 00 місяців 00 днів. До пільгового стажу за Списком №1 мені не зараховано періоди роботи з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року на посаді «транспортувальника готової продукції» та з 01 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року на посаді «оператора отримання штапельного скловолокна» в ОП Костянтинівський завод Скловиробів». Вважає рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16 квітня 2021 року № 54 про відмову у призначені мені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 частини 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " незаконним.

Відповідач до суду надав відзив, де зазначив, що записи у трудовій книжці не містять всіх необхідних даних для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: характер виконуваної роботи, до якої пільгової роботи відноситься виконувана робота, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, зайнятість повного робочого дня. У записах трудової книжки та архівних довідках відображено лише періоди роботи та назви посад, інформація про зайнятість повного робочого дня у шкідливих умовах праці та номер списку пільгової роботи відсутня. Дані записи підтверджують тільки загальний стаж роботи, а не пільговий. Виходячи з наведеного, вищезазначені періоди роботи не зараховано до пільгового стажу заявника.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , що виданий 5 червня 2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (підпункти 7,8 пункту 4 Положення).

Судом, встановлено, що позивач 8 квітня 2021 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно пункту першого частини 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Розглянувши заяву позивача від 8 квітня 2021 року та додані до неї документи, відповідачем було прийнято рішення про відмову в призначенні пільгової пенсії. Підставою відповідач зазначив наступне.

Відповідно до наданої трудової книжки серії НОМЕР_3 від 21 квітня 1986 року та наданої архівної довідки заявник працював на Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13 розстріляних робітників з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року на посаді транспортувальника готової продукції в цеху виробництва пляшкового скла, з 1 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року на посаді оператора отримання штапельного скловолокна в цеху виробництва скловолоконних матеріалів.

Згідно п. 2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,- професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005р. № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за №1451/11731, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. При визначенні права на пенсію застосовуються Списки, що чинні на період з роботи особи.

Записи у трудовій книжці не містять всіх необхідних даних для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: характер виконуваної роботи, до якої пільгової роботи відноситься виконувана робота; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, зайнятість повного робочого дня.

У записах трудової книжки та архівних довідках відображено лише періоди роботи та назви посад, інформація про зайнятість повного робочого дня шкідливих умовах праці та номер списку пільгової роботи відсутня. Дані записи підтверджують тільки загальний стаж роботи, а не пільговий.

Виходячи з наведеного, вищезазначені періоди роботи не зараховано до пільгового стажу заявника.

Враховуючи викладене, відповідно до наданих документів та даним, відображеним в індивідуальних відомостях про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 склав 18 років 01 місяць 10 днів, у тому числі пільговий стаж за списком № 1 - 00 років 00 місяців 00 днів.

На момент звернення відсутній необхідний пільговий та страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту першого частини другої ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За таких обставин відмовленои ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно пункту першого частини другої ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено та як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 21 квітня 1986 року серії працював на Костянтинівському заводі скловиробів ім. 13 розстріляних робітників з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року на посаді транспортувальника готової продукції в цеху виробництва пляшкового скла, з 1 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року на посаді оператора отримання штапельного скловолокна в цеху виробництва скловолоконних матеріалів.

Крім того, до заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 окрім трудової книжки, позивачем додано архівну довідку підтверджуючу пільговий характер роботи № 05-07-07/164 від 1 березня 20218 року, яка видана Виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради, та яка підтверджує пільговий характер роботи за Списком № 1 з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року на посаді «транспортувальника готової продукції» та з 01 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року на посаді «оператора отриманні штапельного скловолокна» в ОП Костянтинівський завод Скловиробів» із додаванням особової картки форми Т-2 та Наказу про результати атестації робочих місць. Архівна довідка № 05-07-07/164 від 1 березня 2018 року, яка видана Виконавчим комітетом Костянтинівської міської Ради видана на підставі первинних документів, які надійшли на зберігання до архівного відділу.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Закон України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно норм статті 1 цього Закону громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно з нормами статті 114 зазначеного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З аналізу зазначеного суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників. Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією.

Як встановлено судом раніше, позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, окрім трудової книжки, були надані документи, що підтверджують факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи. Наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останньої за відповідною посадою. Записи про спірні періоди роботи засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком ш пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 встановлено, що при визначенні права,ш пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботі особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтверджень документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Професія «транспортувальника готової продукції» віднесена до Списку №1 розділ X "Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво», код посади 531 відповідно і Постанови КМУ №162 від 11 березня 1994 року. Професія «оператора отримання штапельного скловолокна» віднесена до Списку № розділ XV "Скляне та фарфоро-фаянсове виробництво», код посади 531 відповідь до Постанови КМУ №162 від 11 березня 1994 року.

Також після 1992 року ці посади атестовані на підприємстві ОП Завод Скловиробів за Списком №1 відповідно до Наказу №304-к від 08.06.1994 року.

Суд зазначає та погоджується з доводами позивача, що відповідачем не заперечується факт того, що посади «Транспортувальник готової продукції» та «оператора отримання штапельного скловолокна» віднесена до Списку №1 та атестована на підприємствах у відповідності до Постанови Кабінет Міністрів України № 442.

За таких обставин, суд доходить висновку про неправомірність не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року та з 1 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року.

За приписами статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 8 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров`я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов`язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу статті 6 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду,може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Нормами статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що відповідач своїми діями не забезпечив справедливої рівноваги, запобігаючи несприятливим наслідкам, які можуть виникнути після прийняття такого рішення для захисту основоположних прав конкретної особи, використовуючи свої функції, покладені статтею 19 Конституції України.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо задоволення позовних вимог позивача повністю.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем був сплачений судовий збір у сумі 908 грн. відповідно до квитанції від 26 липня 2021 року, який підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) про скасування рішення від 16 квітня 2021 року № 54, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) від 16 квітня 2021 року № 54 про відмову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пільгової пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) від 8 квітня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до пільгового стажу періоди його роботи з 27 січня 1989 року по 30 червня 1991 року та з 1 липня 1991 року по 28 вересня 1998 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 30 серпня 2021 року. Повне судове рішення складено 30 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар