Справа № 160/9476/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2021 року Справа № 160/9476/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РТК-ЛІДЕР» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару від 07 квітня 2021 року № UA110150/2021/000079/1;
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено митне оформлення партії товару на митному посту Дніпровської митниці Держмитслужби. Однак, у митному оформленні товарів було відмовлено з підстав відсутності документального підтвердження відомостей, що піддаються обчисленню та відсутності відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів за методом визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту), відповідачем застосовано резервний метод визначення вартості товарів та, відповідно, прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач не погоджується із зазначеним рішенням відповідача, вважає його необґрунтованим та таким, що прийнято з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
13.07.2021 року судом отримано заяву Дніпровської митниці Держмитслужби про продовження процесуального строку для подання відзиву на позов у справі №160/9476/21.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 року у задоволенні заяви Дніпровської митниці Держмитслужби про продовження процесуального строку для підготовки відзиву відмовлено.
15.07.2021 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування своєї правової позиції зазначив, що під час митного оформлення у інспектора виник сумнів в заявлених відомостях декларантом, оскільки містились розбіжності і неточності в поданих документах. До митного оформлення не було подано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, надання додаткових документів у спростування виявлених невідповідностей, які не усунули виявлені митницею розбіжності, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п. 2 ст. 58 МК України, п. 6 ст. 54 МК України. Таким чином, на думку відповідача, посадові особи митниці при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, заявленого позивачем товару, діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
20.07.2021 року судом отримано відповідь позивача на відзив, у якому ТОВ «РТК-ЛІДЕР» зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів відповідача, наполягає на задоволенні позовних вимог.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «РТК-ЛІДЕР» для здійснення митного контролю та митного оформлення було подано до Дніпровської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA110150/2021/ товару « 1. Вироби з чорних металів з різьбою - болти зі сталі з шестигранною головкою з межею міцності на розтягування менш як 800 МПа:
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М08Х20/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X20 - 2 000 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X20/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X20 - 1 000 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X30/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X30 - 1 000 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M12X100/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M12X100 - 900 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно D1N 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М12Х50/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M12X50 - 900 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно D1N 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М14Х60/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M14X60 - 1 000 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М20Х100/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M20X100 - 900 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М20Х100/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M20X100 - 900 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X25/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X25 - 850 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X40/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X40 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M10Х25/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M10X25 - 400 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М14Х60/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M14X60 - 600 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M14X50/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M14X50 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED MI4X70/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M14X70 - 500 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М14Х70/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M14X70 - 500 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М20Х90/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M20X90 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М20Х90/НЕХ BOLTS AS PER DTNr-93.3 GR 5.8;ZINC PLATED M20X90 - 500 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М20Х80/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF М20Х80 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M20X80/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M20X80 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M20X70/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M20X70 - 475 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М20Х70/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M20X70 - 525 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5,8. SELF М20Х60/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M20X60 - 461 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M20X60/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M20X60 - 525 кг вага нетто;
- болт без покриття згідно DIN 933 GR. 5.8. SELF М14Х50/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR.5.8. SELF M14X50 - 460 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X70/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X70 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M06X16/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M06X16 - 500 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED M08X45/HEX BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED M08X45 - 425 кг вага нетто;
- болт з цинковим покриттям згідно DIN 933 GR. 5.8 ZINC PLATED М16Х75/НЕХ BOLTS AS PER DIN 933 GR 5.8 ZINC PLATED М16Х75 - 75 кг вага нетто;
Вироби з чорних металів з різьбою - гайки зі сталі з внутрішнім діаметром не більше 12 мм:
- гайка з цинковим покриттям згідно DIN 934 GR. 5 ZP М06/НЕХ NUT AS PER DIN 934 GR. 5 ZP M06 - 1 000 кг вага нетто;
- гайка з цинковим покриттям згідно DIN 934 GR. 8 ZP М06/НЕХ NUT AS PER DIN 934 GR. 8 ZP M06 - 500 кг вага нетто;
Вироби з чорних металів з різьбою - гайки зі сталі з внутрішнім діаметром понад 12 мм:
- гайка з цинковим покриттям згідно DIN 934 GR. 8 ZP М24/НЕХ NUT AS PER DIN 934 GR. 8 ZP M24 - 1 000 кг вага нетто;
- гайка з цинковим покриттям згідно DIN 934 GR. 8 ZP М20/НЕХ NUT AS PER DIN 934 GR. 8 ZP M20 - 3 026 кг вага нетто;
- гайка з цинковим покриттям згідно DIN 934 GR. 5 ZP М22/НЕХ NUT AS PER DIN 934 M22 - 500 кг вага нетто;
- гайка без покриттям згідно DIN 934 GR. 5 SELF М22/НЕХ NUT AS PER DIN 934 GR. 5 SELF M22 - 500 кг вага нетто.
Зазначено, що поставлений товар нe використовується для військових цілей та у військовій галузі. Не є товаром подвійного призначення. Виробник NEXO INDUSTRIES PVT. LTD.
Товар поставлявся на підставі зовнішньоекономічного контракту від 11.11.2020 року №20/274, укладеного між ТОВ «РТК-ЛІДЕР» (Україна) та компанією NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія), за умовами якого продавець зобов`язується поставити у власність покупця на умовах CFR (Південний порт, Україна) (у відповідності з Міжнародними правилами Інкотермс - 2010), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію (далі «Товар») на умовах цього Контракту.
Відповідно до п. 1.2. Контракту кількість, асортимент, вимоги відносно якості упаковки, ціна товару, що постачається, попередньо погоджується сторонами в заявці та визначається в специфікації, яка підписується уповноваженими представниками сторін перед поставкою товару та є невід`ємною частиною цього Контракту.
31.01.2021 року між ТОВ «РТК-ЛІДЕР» (Україна) та компанією NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) було укладено додаткову угоду № 1 до Контракту, відповідно до якої продавець збов`язується поставити у власність покупця на умовах FOB (MUNDRA PORT, Індія) (у відповідності з Міжнародними правилами Інкотермс - 2010), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію на умовах цього контракту.
Відповідно до п. 4. Додаткової угоди № 1 від 31.01.2021 р. до контракту сторони дійшли згоди викласти специфікацію № 1, яка є невід`ємною частиною даного контракту, в редакції специфікації № 2.
На виконання даної умови, між ТОВ «РТК-ЛІДЕР» (Україна) та компанією NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) 31.01.2021 року було укладено Специфікацію №2 до Контракту, відповідно до умов якої NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED, (Індія) зобов`язувалось поставити ТОВ «РТК-ЛІДЕР» (Україна) болти та гайки в асортименті загальною вартістю згідно даної Специфікації - 21 136,06 доларів США, поставка здійснювалась на умовах FOB MUNDRA PORT, Індія.
Між Позивачем та ТОВ «СМАРТФОМТРАНС» укладено договір про надання послуг митного брокера № СІ00/21 від 15.01.2021 року.
Разом з декларацією митної вартості ТОВ «РТК-ЛІДЕР» надано Дніпровській митниці Держмитслужби документи, які підтверджують митну вартість товару:
- пакувальний лист від 31.01.2021;
- рахунок - проформа PI/NX/LLC/20/274 від 11.11.2020 р.;
- рахунок - фактура (інвойс) № 2470 від 31.01.2021 р.;
- коносамент № CCLAMD190134 від 02.03.2021 р.;
- автотранспортна накладна від 02.04.2021 р.;
- сертифікат про походження товару 2936 від 25.03.2021 р.;
- платіжне доручення свіфт від 23.03.2021 р.;
- платіжне доручення в іноземній валюті від 20.11.2020 p.bv
- рахунок № 1158 від 31.03.2021 р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Додаткова угода №1 від 31.01.2021 р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №1 від 11.11.2020 р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №2 від 31.01.2021 р.;
- зовнішньоекономічний контракт № 20/274 від 11.11.2020 р.;
- додаткова угода № 1 від 24.06.2019 р,;
- договір про надання послуг митного брокера № С100/21 від 15.01.2021 р.;
- договір (контракт) про перевезення № 18.05.2020/5850Д від 18.05.2020 р.;
- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів інших держав;
- платіжне доручення фіто № 1502 від 02.04.2021 р.;
- сертифікат якості товару № 1 від 30.01.2021 р.;
- сертифікат якості товару № 2 від 30.01.2021 р.;
- сертифікат якості товару № 3 від 30.01.2021 р.;
- копія митної декларації країни відправлення від 14.02.2021 р.
06.04.2021 року від відповідача надійшло повідомлення декларанту (ідентифікатор 4с503b65-7bf0-4384-b385-7b49с57се6аа), відповідно до якого подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
07.04.2021 року до відповідача супровідним листом № 07/04-01 було подано наступні документи:
- прайс-лист виробника товару від 29.01.2021 року;
- сертифікати якості виробника товару;
- платіжні доручення щодо сплати транспортно-експедиційних послуг від 31.03.2021 року та 05.04.2021 року;
- бухгалтерська виписка;
- листи від виробника товару щодо умов відвантаження та оплати товару;
- заявка на надання транспортно-експедиторських послуг від 20.11.2020 року.
За результатом перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митним органом виявлено наступні розбіжності:
- згідно пункту 6.1 контракту від 11.11.2020 №20/274 якість товару повинна відповідати стандартам і нормам заводу виробника, умовам домовленостей сторін. При цьому, документи від виробника, що містять відомості про якісні характеристики товару, що мають вплив на його вартість, до митного контролю не надано;
- згідно пункту 2.2 ціни товару включають в себе витрати по пакуванню, маркуванню, по завантаженню товару, а також інші витрати, пов`язані з експортом товару. Враховуючи відмінності комерційних умов поставки в товаросупровідних документах, наявні сумніви щодо сформованої ціни та включення всіх складових митної вартості;
07.04.2021 року Дніпровською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110150/2021/000079/1, відповідно до якого митну вартість заявленого товару скориговано із застосуванням резервного методу 2-ґ:
- митну вартість товару №1 скориговано на рівні 1,93 дол. США/кг.;
- митну вартість товару №2 скориговано на рівні 1,93 дол. США/кг.;
- митну вартість товару №3 скориговано на рівні 1,93 дол. США/кг.
Відповідно до пункту 2 частини 3 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Товар був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання МД від 07.04.2021 року №UA110150/2021/005366.
Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення, просить визнати їх протиправним та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпровська митниця Держмитслуби дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Стосовно доводів митниці про те, що виявлені невідповідності в комерційних документах викликають обґрунтовані сумніви щодо визначення умов поставки та сформованої ціни, та відповідно, включення складових митної вартості до ціни товару у повному обсязі, суд зазначає наступне.
Відповідач зазначає, що вказана схема розрахунків за поставлений товар, суперечить світовій практиці та може свідчити про наявність додаткових умов та домовленостей, які унеможливлюють підтвердження заявленої ціни товарів як такої, що базується на дійсній вартості згідно статті VII ГАТТ, проте Відповідач не надав жодних конкретних доказів та аргументів на підтвердження цього твердження.
Слід зазначити, що відповідно до п. b) статті VII ГАТТ під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються, визначеному у Законі України «Про зовнішньоекономічну діяльність» принципами.
Одним із таких принципів є принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України.
Відповідачем, не надано жодних доказів та аргументів, що запропонована схема розрахунків у вигляді відстрочки платежу суперечить світовій практиці торгівлі, також відсутні докази та аргументи, які свідчать про наявність додаткових умов та домовленостей між сторонами.
Також, суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Разом з тим, коли сума коштів, зазначена у платіжному дорученні з оплати за оцінюваний товар, не відповідає ціні цього товару, зазначеній в інших документах, доданих до вантажної митної декларації, це не є підставою для твердження про розбіжність у документах, а відтак для сумнівів у правильності визначенні митної вартості.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/4680/16.
Щодо сум оплати товару, позивачем 20.11.2020 року було здійснено оплату у розмірі 13 000,00 доларів США та 23.03.2021 року було здійснено оплату на суму 10 470,00 доларів США. Листом від 06.04.2021 року NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) підтвердило те, що платежі з 20.11.2020 року на суму 13 000,00 доларів США і з 23.03.2021 року на суму 10 470,00 доларів США були проведені за рахунком-фактурою від 31.01.2021 року.
Також до митного оформлення було надано бухгалтерську виписку №1 по взаєморозрахункам з NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія), згідно якої сальдо на 06.04.2021 року на користь позивача складає 2 333,94 доларів США.
Листом від 06.04.2021 року NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) повідомило що сума у розмірі 2 333,94 доларів США буде зарахована в рахунок передоплати майбутніх поставок.
Ця сума передоплати була зарахована в рахунок поставки за специфікацією №3 від 04.03.2021 року.
У постанові від 07.05.2020 року у справі № 1.380.2019.001625 Верховний Суд зазначає, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Пункт 4 ч. 2 ст. 53 МК України передбачає, що документами, які підтверджують митну вартість товару є якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
Жодних вимог, що платіжні документи мають містити відомості для ідентифікації товару ст. 53 МК України не містить.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на інвойс чи проформу-інвойс.
Отже, сама по собі відсутність у платіжних документах посилання на інвойс чи проформу-інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, і були подані позивачем для митного контролю, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18.
В усіх наданих платіжних дорученнях та SWIFT повідомленнях є посилання на контракт, а отже усі документи щодо оплати, надані позивачем відповідачу, стосуються товару, наданого до митного оформлення.
Надані документи щодо вартості товару не містять жодних розбіжностей або невідповідностей, документи подані в повному обсязі, жодних конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви не наведено, а отже висновки наведені відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не відповідають дійсності.
Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем не надано заявки на надання транспортно - експедиторських послуг, не надано банківських платіжних документів, що підтверджують оплату транспортних послуг; підписання та засвідчення додаткової угоди від 24.06.2019 року № 1 не кореспондується з підписанням договору транспортного експедирування від 18.05.2020 року № 18.05.2020/5850Д, наявність заборгованості у позивача за договором транспортного експедирування від 18.05.2020 року №18.05.2020/5850Д, та здійснення позивачем витрат на навантаження товарів та витрат на страхування, суд зазначає наступне.
Позивачем для підтвердження витрат на транспортно-експедиційне обслуговування було надано:
- договір транспортного експедирування № 18.05.2020/5850Д від 18.05.2020 р.;
- рахунок № 1158 від 31.03.2021 р.;
- додаткова угода № 1 від 24.06.2019 р.;
- довідка про транспортні витрати №1 від 31.03.2021 р.
Крім цього, супровідним листом № 07/04-01 від 07.04.2021 року до Дніпровської митниці було надано:
- заявка на надання транспортно - експедиційних послуг від 20.11.2020 р.;
- бухгалтерська виписка;
- платіжне доручення № 1306 від 31.04.2021 р.;
- платіжне доручення № 1341 від 05.04.2021 р.
ТОВ «РТК ЛІДЕР», керуючись ч. 8 ст. 55 Митного Кодексу України, 29.04.2021 року додатково подало Дніпровський митниці акт про надання транспортно-експедиційних послуг від 08.04.2021 року №1158.
ТОВ «ТАНІТ ГРУП» за Договором транспортного експедирування №18.05.2020/5850Д від 18.05.2020 року є експедитором та надає експедиторські послуги позивачу.
За умовами п. 3.1 цього договору транспортного експедирування клієнт, тобто позивач, оплачує рахунки експедитора протягом 3 календарних днів з дати їх виставлення.
ТОВ «ТАНІТ ГРУП» 31.03.2021 року виставило до позивача рахунок № 1158 на суму 82 540, 19 грн., при цьому дата виставлення цього рахунку жодним чином не впливає на розрахунок вартості транспортних послуг.
Крім цього, позивач та ТОВ «ТАНІТ ГРУП» 08.04.2021 року складено акт про надання транспортно - експедиційних послуг № 1158 та акт про надання транспортно - експедиційних послуг № 1260, що підтверджує про відсутність претензій між позивачем та ТОВ «ТАНІТ ГРУП».
Таким чином, за договором транспортного експедирування позивач виконав своє зобов`язання у повному обсязі, а надані позивачем первинні та розрахункові документи підтверджують розмір транспортних витрат.
Відмінність у даті додаткової угоди № 1 від 24.06.2019 року та у договорі транспортного експедирування № 18.05.2020/5850Д від 18.05.2020 року є технічною помилкою, допущено сторонами цього договору, при складанні додаткової угоди № 1. Такі розбіжності не призвели до неповноти або недостовірності відомостей про митну вартість відповідного товару та не є законною підставою для здійснення коригування їх митної вартості відповідно до статті 55 МК України.
Стосовно відсутності відомостей щодо страхування, суд зазначає, що умовами контракту, укладеного між позивачем та продавцем була передбачена поставка на умовах FOB (MUNDRA PORT, Індія) за правилами «ІНКОТЕРМС-2010», умови поставки FOB означають, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар пройшов через поручні судна в порту відвантаження.
Щодо розподілу витрат на умовах FOB, то сплата витрат, експортних митних процедур, а також усіх мит, податків та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті товару є обов`язком продавця.
При цьому, обов`язку страхування товару не має ні у продавця товару, ні у покупця. Обов`язок страхування також не передбачений умовами контракту, та відсутній у будь-якому з наданих документів.
Декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товару. Натомість, якщо митниця стверджує, що здійснювалося страхування або пакування (а значить витрати на страхування чи пакування включаються до митної вартості), були понесені додаткові витрати на страхування чи пакування, то митниця повинна довести наявність цих фактів.
Зазначена позиція узгоджується з практикою Верховного суду, викладеною у постановах від 08.10.2019 року у справі №803/776/17, від 11.06.2020 року у справі №815/5597/17.
Стосовно висновку відповідача про ненадання позивачем документів, які підтверджують якість товару, то суд зазначає, що наведене не відповідає дійсності та спростовується відомостями з митної декларації, поданої позивачем.
Відповідно до п. 6.1. контракту якість товару, що поставляється по цьому контракту, повинна повністю відповідати стандартам і нормам заводу виробника.
Документом від виробника, що містить відомості про якісні характеристики товару, є сертифікат якості. Позивачем було подано попередню митну декларацію, до якої додано, згідно із графою 44 даної декларації, сертифікат якості товару від 30.01.2021 року. Крім цього, позивачем було подано до митного оформлення також протоколи випробувань, які містять відомості про якісні характеристики товару.
Наявність цих документів підтверджує виконання умов п. 6.1 Контракту.
Тому, твердження відповідача про те, що до митного оформлення не було подано документів від виробника, що містить відомості про якісні характеристики товару, не відповідає дійсності та суперечить поданим позивачем документам.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню.
Серед переліку документів, визначених ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, відсутні документи про якість. Ці документи також не підтверджують митну вартість товару, а отже не можуть бути витребувані митним органом при митному оформленні.
Стосовно висновку відповідача, що наданий прайс-лист від 29.01.2021 року має суб`єктивний характер в розумінні вимог статті 52 МК України, адже містить цінову інформацію виключно для українських імпортерів та конкретні умови поставки - FOB MUNDRA PORT, суд зазначає наступне.
29.01.2021 року від NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) до позивача надійшов лист, в якому зазначено, що NEXO INDUSTRIES PRIVATE LIMITED (Індія) у зв`язку з подорожчанням металу не може відвантажити товар за цінами та умовами поставки, зазначеними в Специфікації № 1 від 11.11.2020 року до Контракту та надає для ознайомлення відповідачу прайс - лист з оновленою ціною і умовами поставки FOB MUNDRA PORT від 29.01.2021 року.
Даний прайс-лист адресований широкому колу покупців для експорту товарів в Україну та не може бути підставою для коригування митної вартості товару. Крім цього, зазначення у прайс-листі умов поставки є необхідним для визначення дійсної вартості товару за цим прайс-листом.
Слід зазначити, що прайс-лист від 29.01.2021 року пропечатаний печаткою фірми з підписом та містить інформацію стосовно сайтів для пошуку та контактів із фірмою в мережі Інтернет.
Тому, прайс-лист від 29.01.2021 року не суперечить суті прайс-листа, як комерційної пропозиції продавця необмеженій кількості потенційних покупців.
Суд зазначає, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод, умови поставки порівнюваного товару є відмінними з умовами поставки оцінюваного товару.
Згідно із п. 2.1. Наказу Міністерства фінансів України 24.05.2012 № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Натомість, у рішенні про коригування митної вартості, яке оскаржується жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо, а також докладної інформації та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні не зазначено.
Ціна взятого за основу для коригування товару визначена на комерційних умовах поставки СFR, яка включає в себе вартість доставки товару покупцю. Натомість оцінюваний товар поставлений на комерційних умовах поставки FOB, а отже до ціни товару, поставленого позивачу не включена вартість доставки, тому коригування здійснено у порівняні з неспівставним товаром.
Отже, в рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Умови поставки оцінюваного товару, та товару, ціна якого взята за основу відрізняються. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов. Не вказані причини, з яких не був застосований основний метод визначення митної вартості, та чотири другорядні методи і чому обраний саме резервний метод визначення митної вартості.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18 та від 19.06.2018 у справі №826/6346/16.
Крім того, суд вважає, що відповідачем безпідставно не взято до уваги висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 23.04.2021 року №ГО-647, поданий позивачем в порядку ст. 55 Митного кодексу України.
Позивачем з метою підтвердження правильності визначення митної вартості товару, в порядку ст. 55 Митного Кодексу України 29.04.2021 року було подано висновок експерта Дніпропетровської торгово-промислової палати від 23.04.2021 року №ГО-647.
Відповідачем зазначено, що експертний висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати від 23.04.2021 року №ГО-647 не містить додатків, які підтверджують джерела використаної цінової інформації, що не дає можливості перевірити обґрунтованість висновків, які в ньому наведені.
Проте відповідачем не зазначено, які саме відсутні додатки не дають змогу перевірити обґрунтованість висновків, які наведені у висновку експерта, враховуючи, що експертом зазначені посилання на джерела цінової інформації з мережі інтернет, які використовувались експертом під час підготовки висновку, та за якими є можливим перевірити вірність висновку експерта.
Крім цього, Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» містить вимоги щодо наявності додатків у звіті про оцінку та підготовки висновку про вартість майна, а не експертному висновку, а отже посилання відповідача в даному випадку на Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є неправомірним.
Враховуючи встановлені обставини справи, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість всупереч частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Умовами частини другої статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).
Частиною восьмою статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив таку правову позицію: …у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Водночас, спірне рішення про коригування митної вартості не містить обгрунтування неможливості застосування жодного із попередніх методів та порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість).
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Отже, надані до митного оформлення документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості, відомості в них не мають протиріч та розбіжностей, які б не дозволяли митному органу провести обчислення митної вартості за основним методом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17.
Суд зазначає, що досліджені судом первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення митного органу є необґрунтованими, висновки відповідача базуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За умовами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «РТК-Лідер» підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «РТК-Лідер» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2554,74 грн. відповідно до платіжного доручення № 1836 від 25.05.2021 року.
Крім того, представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачем до позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги №172 від 27.04.2021 року, укладеного між ТОВ «РТК-Лідер» та адвокатським об`єднанням «Смарт Юрист».
На підтвердження наданої правової допомоги до матеріалів справи долучено:
- копію додатку №1 від 27.04.2021 року до договору про надання правової допомоги №172 від 27.04.2021 року;
- копію рахунку на оплату №221 від 27.04.2021 року;
- копію акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.07.2021 року;
- копію звіту про надану правничу допомогу від 22.07.2021 року;
Приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України)
Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно із умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена.
Так, з наданих до суду матеріалів позивачу надано наступні юридичні послуги:
1. аналіз отриманих від клієнта документів;
2. надання правової кваліфікації обставин справи;
3. визначення нормативно-правової підстави вимоги;
4. моніторинг судових рішень;
5. визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції;
6. підготовка позовної заяви про скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови;
7. подача позовної заяви до Дніпропетровського окружного адміністративного суду;
- надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції.
При цьому, суд зазначає, що аналіз отриманих від клієнта документів, надання правової кваліфікації обставин справи, визначення нормативно-правової підстави вимоги, моніторинг судових рішень, визначення судової практики застосування правових норм для визначення правової позиції є складовими та фактично є підготовкою та поданням позовної заяви до суду.
Також, у наданих документах на підтвердження доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не наведено вартість юридичних послуг за годину часу.
За викладених обставин, судом встановлено, що позивачем надано докази щодо обсягу наданих юридичних послуг лише щодо 1/3 переліку наданих послуг, а тому сума витрат на правову допомогу до відшкодування складає пропорційно 4000 грн.
Керуючись ст.ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «РТК-ЛІДЕР» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару від 07 квітня 2021 року №UA110150/2021/000079/1.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна