Справа № 200/5405/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року справа №200/5405/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянув в письмовому провадженні апеляційну скаргу Балдинюка Максима Юрійовича головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. (повний текст рішення складено та підписано 21 липня 2021 у м. Слов`янськ) у справі № 200/5405/21 (головуючий І інстанції суддя Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Балдинюка Максима Юрійовича головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича, відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 64021686 (т. 1 а.с. 1-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 року позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича (Донецька область, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, буд. 32, ), відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (, м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32) про скасування постанови задоволено.

Cкасовано постанову від 19.04.2021 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича ВП № 64021686 про закінчення виконавчого провадження (т. 2 а.с. 21-24).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що згідно з приписами ст. 65 Закону № 1404 рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Тобто, єдиною та достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження є саме видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі.

Боржником за виконавчим провадженням на адресу відділу було скеровано як доказ виконання рішення суду копію наказу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.08.2020 № 90/1. Враховуючи зазначене, вважає, що у відповідача було достатньо підстав для винесення оскаржуваної постанови про закінчення виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

31 серпня 2021 відповідачем надано до суду заперечення на відзив позивача.

Сторони не прибули в судове засідання, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. З огляду на п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, виходить з такого.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено наступне.

11.08.2020 Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі № 200/2483/20-а про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління персоналу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

20.08.2020 року заступником голови ліквідаційної комісії Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано наказ № 90/1 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління персоналу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі № 200/2483/20-а.

04.01.2021 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюком Максимом Юрійовичем винесено постанову ВП № 64021686 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 200/2483/20-а і боржнику визначено обов`язок виконання рішення негайно (т. 1 а.с. 17-18).

Позивач у січні 2021 року звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення відсутності компетенції (повноважень), скасування виданих наказів, в тому числі стосовно її поновлення, просила встановити відсутність компетенції (повноважень) у посадової особи, якою видано наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.08.2020 року за № 90/1 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 », внаслідок чого просила цей наказ скасувати. А також просила скасувати і наказ № 116/1 від 26.11.2020 року про її звільнення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2021 у справі № 200/12247/20-а у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення відсутності компетенції (повноважень), скасування наказів відмовлено.

Листом від 09.04.2021 ОСОБА_1 повідомила державного виконавця, зокрема про те, що вона має намір оскаржити рішення суду від 04.03.2021 у справі № 200/12247/20-а до Першого апеляційного адміністративного суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Балдинюка Максима Юрійовича від 19.04.2021 ВП № 64021686 закінчено виконавче провадження (т. 1 а.с. 30-31).

В зазначеній постанові державного виконавця від 19.04.2021 ВП № 64021686 було наведено наступне: «Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. На виконання рішення суду боржником було видано наказ № 90/1 від 20.08.2020 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ». Позивач листом від 09.04.2021 року повідомив, що не має наміру надавати трудову книжку боржнику доки не пройде оскарження рішення у справі про встановлення відсутності компетенції (повноважень), скасуванні наказів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2021 справі № 200/12247/20-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення відсутності компетенції (повноважень), скасування наказів відмовлено повністю. Судом було встановлено, що наказ Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.08.2020 року № 90/1, яким було поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника управління персоналу Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з 27.12.2019, є чинним, виданим відповідно до діючого законодавства та не порушує у даному випадку права позивача. Враховуючи зазначене, боржником було виконано вимоги виконавчого документу, в межах компетенції, у повному обсязі (т. 1 а.с. 30-31).

Спірним у цій справі є правомірність прийняття відповідачем постанови від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 64021686.

При вирішення справи суд виходить з наступного.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404).

Частиною 1 статті 18 Закон № 1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1404 розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Приписами частини 1 статті 28 Закону № 1404 визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 1 статті 13 Закону № 1404 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За унормуванням частин 1 та 2 статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 18 Закону 1404 окреслені права виконавця під час здійснення виконавчого провадження, зокрема: державний виконавець має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень за приписами ч. 4 ст. 18 Закону № 1404 є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

В п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 занотовано: виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За правилами ч. 1 ст. 63 Закону № 1404 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених вище норм слідує, що державний виконавець зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного повного виконання рішення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 371 КАС України обумовлено, що негайно виконуються рішення суду про: поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Так, матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року у справі № 200/2483/20-а про допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді боржником було видано наказ № 90/1 від 20.08.2020 «Про поновлення на посаді ОСОБА_1 » ще до звернення позивача за примусовим виконанням судового рішення.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновку суду першої інстанції стосовно посилання на те, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2021 року у справі 200/12247/20-а набрало законної сили 14.06.2021, оскільки за вимогою ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» єдиною та достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження є видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі.

Таким чином суд вважає, що у відповідача були обґрунтовані та достатні законодавчі підстави для винесення постанови 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 64021686 про його закінчення.

За визначенням ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правилами ч. 1 ст. 77 КАС України занотовано: кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Балдинюка Максима Юрійовича головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2021 р. у справі № 200/5405/21 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Балдинюка Максима Юрійовича головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови від 19.04.2021 у виконавчому провадженні № 64021686 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 1 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.В. Гайдар

І.В. Сіваченко