Справа № 260/3095/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про залишення позовної заяви без розгляду

31 серпня 2021 рокум. Ужгород№ 260/3095/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Валенберга, 3), яким просить: "1. Позовну заяву прийняти до розгляду; 2. Поновити процесуальний строк для звернення з даним позовом до адміністративного суду; 3. Визнати протиправною та скасувати Постанову головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Івано-Франківськ) Хабарова Володимира Валерійовича від 22.12.2020 ВП № 52133969; 4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати. ".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 липня 2021 року дану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови старшого державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Івано-Франківськ) Хабаровим В.В. від 22 грудня 2020 року ВП № 52133969 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору - до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Суд вважає за необхідне вказати, що вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до суду на час прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі не вирішувались, а питання щодо пропуску строків звернення до адміністративного суду та поважність причин такого пропуску, судом вирішено з`ясувати у судовому засіданні.

Відповідач проти позову заперечив та надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач зазначив, що відповідно до відмітки на обкладинці виконавчого провадження № 63979186, 11 травня 2021 року позивачем під розписку було отримано оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року. Позовна заява про скасування вказаної постанови подана до суду 21 липня 2021 року, а отже позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду із даним позовом.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини неявки, хоча судом вживалися заходи щодо виклику учасників справи, що передбачені Главою 7 Розділу І КАС України.

30 серпня 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якого останній просив розглянути дану справу за відсутності повивача та його представника (а.с.а.с. 80-83).

Згідно з статтею 205 частини 2 пункту 3 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд констатує, що належних доказів, які б свідчили про поважність неявки в судове засідання учасників справи, суду не надано.

А відтак, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, неявка учасників справи не перешкоджає проведенню такого засідання.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 287 КАС України регулюються особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Так, згідно зі статтею 287 частинною 1 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до статті 287 частини 2 КАС України позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17 і врахована судом.

Викладене в сукупності зумовлює висновок, що строк для звернення до суду у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця є спеціальним строком, який в даному випадку обмежується десятиденним терміном.

Предметом оскарження є, зокрема постанова головного державного виконавця Мукачівського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Мінюсту (м. Івано-Франківськ) Хабарова Володимира Валерійовича від 22 грудня 2020 року ВП № 52133969 про стягнення з ОСОБА_1 129436,88 грн виконавчого збору (а.с. 13).

На оскарження такого виду постанови державного виконавця передбачено 10-денний строк з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В обґрунтування пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що оскаржувану постанову, яка винесена 22 грудня 2020 року, він не отримував. Про її існування позивачу стало відомо тільки після того як з його заробітної плати у TOB "Равак Трейд" за червень 2021 року було утримано 1215,44 грн. Позивач вказує, що 16 липня 2021 року звернувся в бухгалтерію вказаного товариства з приводу утримання із заробітної плати, йому було надано копію Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08 червня 2021 року. В подальшому, 19 липня 2021 року позивач звернувся до Мукачівського міського відділу ДВС де отримав постанову про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року та інші копії документів із виконавчої справи.

У відповідності відмітки на обкладинці виконавчого провадження № 63979186, 11 травня 2021 року позивачем під розписку було отримано оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору від 22 грудня 2020 року (а.с. 79).

Таким чином, постанову, яка датована 22 грудня 2020 року та отримана позивачем 11 травня 2021 року, позивач оскаржує шляхом звернення до суду з позовом за захистом своїх прав лише 21 липня 2021 року (а.с. 25), тобто з пропуском спеціального десятиденного строку звернення до адміністративного суду.

При з`ясуванні питання щодо подачі адміністративного позову в межах строку звернення, суд має встановити день коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. Якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Отже, саме з 11 травня 2021 року необхідно обчислювати десятиденний строк, в межах якого може бути подана позовна заява, що передбачено статтею 287 частиною 2 пунктом 1 КАС України. Зазначена норма є спеціальної до спірних правовідносин.

Таким чином, останнім днем для подання позовної заяви було 21 травня 2021 року.

Водночас, з позовом до суду позивач звернувся лише 21 липня 2021 року, тобто із пропуском десятиденного строку.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Також необхідно зазначити, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні (часові особливості) характеристики умов реалізації права на судовий захист, строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Як вказувалося вище, за правилами статті 122 частини 1 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зокрема, статтею 287 частиною 2 пунктом 1 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду, у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд вважає, що для спірних правовідносини статтею 287 частиною 2 пунктом 1 КАС України встановлений спеціальній строк, протягом якого особа має право скористатися своїм правом щодо звернення до суду. Такий строк визначений законодавцем у десять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суд також зазначає, що у спірному випадку застосування положень статті 122 частини 4 КАС України, суперечить меті, яку переслідує законодавець у статті 287 частині 2 пункті 1 КАС України, а також втрачається зміст цієї, саме, спеціальної норми щодо скорочених строків звернення до суду у спірних правовідносинах.

Наведене свідчить про відсутність перешкод у реалізації позивачем своїх процесуальних прав на звернення до суду з даним позовом у спеціальний строк, що передбачений статтею 287 КАС України.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не слід розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Інших доказів поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Таким чином, вказані позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не носять ознак об`єктивності та непереборності.

Необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ("Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Поважність причин пропуску строку звернення до суду може бути обґрунтовано та врахована судом у випадку наявності обставин, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 826/17879/17 (ЄДРСР 80168959).

Відповідно до статті 240 частини 1 пункту 8 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Проаналізувавши подані учасниками справи матеріали, суд приходить до висновку, що вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до суду є неповажними.

Інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, судом не знайдено (стаття 123 частина 4 КАС України), а тому вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду.

Одночасно, суд вважає за необхідне вказати, що норма статті 240 частини 1 пункту 8 КАС України є імперативною і у суду існує обов`язок, при встановленні судом факту пропуску строку звернення до адміністративного суду, залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись статтями 122,123, 240, 248 256, 287 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Валенберга, 3) про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено КАС України, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

СуддяС.Є. Гаврилко