Справа № 140/5820/21
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року ЛуцькСправа № 140/5820/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукат" звернулося з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 23.12.2020 №2651 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.11.2020 Комісією була проведена позапланова перевірка ТОВ "Дукат" щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, за результатами якої складено акт від 27.11.2020 №599, відповідно до висновків якого встановлено порушення вимог пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкцій щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП та №4а-НКРЕКП виробництва електричної та теплової енергії (квартальна) "Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності", затвердженої постановою НКРЕКП від 28.02.2019 №282, зокрема: ТОВ "Дукат" не подало до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4-НКРЕКП за III квартал 2020 року, а також не подало до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та не подало до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4а-НКРЕКП за вересень 2020 року.

На підставі акта перевірки від 27.11.2020 №599 відповідач прийняв постанову №2651 від 23.12.2020 про накладення штрафу, якою за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, зокрема, Інструкції №4-НКРЕКП та Інструкції №4а-НКРЕКП, на ТОВ "Дукат" накладено штраф у розмірі 85 000, 00 грн.

ТОВ "Дукат" вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки позивачу не було надано можливості надати пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та виявлених порушень. Крім того, позивач вказав, що відповідач не дотримався принципу пропорційності порушення і покарання та жодним чином не обґрунтував застосування санкції у вигляді штрафу, а не більш м`якої санкції - застереження.

Враховуючи викладене, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 24.06.2021 №1048/15-21 позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими, оскільки НКРЕКП листом від 18.12.2020 №1062/26.1/6-20 повідомила позивача про засідання НКРЕКП у формі відкритого слухання, на якому буде розглядатись питання про результати проведення позапланових невиїзних перевірок дотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, яке мало відбутись 23.12.2020 об 10 год. 00 хв. Зазначений вище лист НКРЕКП направило на офіційну електронну пошту: ., а тому вважає, що позивач був проінформований про дату та час проведення засідання Комісії.

Таким чином, позивач мав змогу надати до прийняття рішення Регулятором письмові пояснення та зауваження, скористатись правом на участь у засіданні Комісії при розгляді питання порядку денного, яке стосувалось ТОВ "Дукат".

Проте, позивач не скористався такою можливістю, та не виявив бажання прийняти участь у засіданні Регулятора, та не надав свої заперечення чи зауваження до проекту рішення про накладення штрафу на позивача.

Вищезазначене спростовує безпідставні твердження позивача щодо порушення Регулятором його права щодо надання пояснень, позбавлення можливості усунути порушення до прийняття рішення та позбавлення права щодо участі в засіданні.

Щодо повноважень НКРЕКП на застосування стягнень, а також визначення їх розміру зазначає, що вирішення питання про визначення конкретного розміру санкцій у межах, встановлених частиною четвертою з урахуванням вимог частини п`ятої статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії», є дискреційним повноваженням НКРЕКП. При цьому, зазначає, що при прийнятті рішення НКРЕКП про накладення штрафу на ТОВ "Дукат", застосовано нижню граничну межу санкції відповідно до законодавства.

Зазначає, що звіти провинні подаватися ліцензіатами з моменту отримання ліцензії на виробництво електричної енергії , навіть у випадку якщо ліцензіат не провадить ліцензовану діяльність з виробництва електричної енергії.

Щодо посилання позивача на постанови НКРЕКП про винесенні застереження іншим ліцензіатам звертає увагу на те, що постанови про застереження були прийняті з урахуванням того, що порушення були усунуті ліцензіатами до прийняття НКРЕКП відповідного рішення.

Крім того, прийняття рішень про накладення різних санкцій на ліцензіатів за однорідні порушення, відноситься до дискреційних повноважень НКРЕКП, а тому вважає посилання позивача на практику застосування відповідачем різних санкцій за аналогічні порушення такими, що не заслуговують уваги.

А відтак, вважає, що постанова №2651 від 23.12.2020 про накладення на ТОВ "Дукат" штрафу, прийнята Комісією в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, а тому, підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що на підставі постанови НКРЕКП від 18.11.2020 №2133 «Про проведення позапланових невиїзних перевірок дотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюються функціонування ринку електричної енергії, суб`єктами господарювання», посвідчення на проведення позапланової невиїзної перевірки від 20.11.2020 №693, у період з 26.11.2020 по 27.11.2020 здійснено позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Дукат" за результатами якої складено акт позапланової невиїзної перевірки від 27.11.2020 №599, згідно якого встановлено порушення вимог пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкцій щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП та №4а-НКРЕКП виробництва електричної та теплової енергії (квартальна) "Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності", затвердженої постановою НКРЕКП від 28.02.2019 №282, зокрема: ТОВ "Дукат" не подало до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4-НКРЕКП за III квартал 2020 року, а також не подало до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та не подало до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4а-НКРЕКП за вересень 2020 року.

На підставі акта перевірки від 27.11.2020 №599 Комісія прийняла постанову №2651 від 23.12.2020 "Про накладення штрафу на ТОВ "Дукат" за недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та здійснення заходів державного регулювання", якою до позивача застосовано санкцію у вигляді штрафу у розмірі 85 000, 00 грн. за неподання до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4-НКРЕКП за III квартал 2020 року, а також не подало до НКРЕКП на паперових носіях та в електронному вигляді, та не подало до Сектору НКРЕКП у Волинській області на паперових носіях форму звітності №4а-НКРЕКП за вересень 2020 року, що є порушенням вимог пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкцій щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП та №4а-НКРЕКП виробництва електричної та теплової енергії (квартальна) "Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності", затвердженої постановою НКРЕКП від 28.02.2019 №282.

Не погоджуючись із застосованими санкціями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Визначення правових, економічних та організаційних засад функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвиток ринкових відносин, мінімізацію витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище здійснює Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 №2019-VIII (далі Закон №2019-VIII).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2019-VIII державне регулювання ринку електричної енергії здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (пункт 72 частини 1 статті 1 Закону №2019-VIII).

Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначенні Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" від 22.09.2016 №1540-VIII (далі Закон №1540-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1540-VIII Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.

Регулятор здійснює державне регулювання шляхом: 1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 4) державного контролю та застосування заходів впливу; 5) використання інших засобів, передбачених законом.

Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами; 5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

За приписами статті 14 Закону №1540-VIII засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті. Засідання Регулятора проводяться у формі відкритих слухань. На відкритих слуханнях розглядаються всі питання, розгляд яких належить до повноважень Регулятора, крім питань, що містять таємну інформацію. У разі розгляду Регулятором питання, що містить таємну інформацію, порядок доступу до якої регулюється законом, Регулятор приймає рішення про розгляд такого питання в режимі закритого слухання.

Приписами статті 19 Закону №1540-VIII визначено, що Регулятор здійснює державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних, а також невиїзних перевірок відповідно до затверджених ним порядків контролю. Перевірка проводиться на підставі рішення Регулятора.

Для проведення перевірки створюється комісія з перевірки, що складається не менш як із трьох представників центрального апарату та/або територіальних органів Регулятора.

Під час здійснення державного контролю Регулятор має право: 1) вимагати від суб`єкта господарювання усунення виявлених порушень вимог цього Закону та законів, що регулюють діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, і ліцензійних умов; 2) фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу; 3) вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; 4) призначати експертизу, одержувати пояснення, у тому числі працівників суб`єкта господарювання, довідки, копії документів, відомості з питань, що виникають під час державного контролю; 5) приймати обов`язкові до виконання суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, рішення про усунення виявлених порушень; 6) накладати штрафні санкції та вживати заходів, передбачених законом; 7) за результатами перевірки або моніторингу приймати рішення про встановлення (зміну) тарифів на товари (послуги) суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та внесення змін до відповідних інвестиційних програм.

Частиною 5 цієї статті передбачено, що за результатами перевірки складається акт у двох примірниках, який підписується членами комісії з перевірки.

Один примірник акта про результати перевірки передається суб`єкту господарювання, діяльність якого перевірялася, або уповноваженій ним особі.

У разі відмови суб`єкта господарювання або уповноваженої ним особи прийняти акт про результати перевірки такий акт надсилається суб`єкту господарювання рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів з дня підписання акта членами комісії з перевірки.

Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки.

У разі виявлення порушень акт про результати перевірки вноситься на засідання Регулятора, за результатами якого Регулятор приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, санкції, передбаченої цим Законом.

Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора до розгляду акта на засіданні Регулятора.

Відповідно до частини другої, третьої статті 22 Закону №1540-VIII за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 2) накладення штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії.

За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати адміністративні стягнення.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 1540-VIII Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України "Про ринок електричної енергії", "Про природні монополії", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про ринок природного газу", "Про теплопостачання".

Адміністративні стягнення застосовуються до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення ліцензійних умов, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Згідно із частиною першою статті 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII) учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності (пункт 1 частини другої статті 77 Закону №2019-VIII).

У разі скоєння правопорушення на ринку електричної енергії до відповідних учасників ринку можуть застосовуватися санкції у виді: 1) попередження про необхідність усунення порушень; 2) штрафу; 3) зупинення дії ліцензії; 4) анулювання ліцензії (частина третя статті 77 Закону №2019-VIII).

Відповідно до частини шостої, сьомої статті 77 Закону №2019-VIII рішення Регулятора про застосування санкцій за правопорушення, передбачені цією статтею, може бути прийнято протягом 30-денного строку з дня складення акта перевірки.

Застосування санкцій, передбачених цією статтею, не допускається, якщо правопорушення було виявлено через п`ять або більше років після його скоєння (у разі триваючого порушення - його припинення) або виявлення його наслідків.

За одне правопорушення на ринку електричної енергії може застосуватися лише один вид санкцій або штраф разом із зупиненням дії ліцензії.

12.08.2018 набула чинності Постанова НКРЕКП від 14.06.2018 №428 "Про затвердження Порядку контролю за дотриманням ліцензіатами, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов" відповідно до Законів України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", "Про ліцензування видів господарської діяльності".

Дія цього Порядку поширюється на суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності (далі - ліцензіати) та регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг .

Цей Порядок застосовується НКРЕКП при здійсненні контролю за дотриманням законодавства та ліцензійних умов ліцензіатами шляхом проведення планових і позапланових перевірок та установлює: процедуру організації та проведення планових та позапланових перевірок; порядок оформлення результатів перевірок; права та обов`язки голови та членів комісії з перевірки; права та обов`язки уповноваженої особи ліцензіата; контроль за виконанням рішень НКРЕКП; порядок застосування санкцій до ліцензіатів за порушення законодавства та ліцензійних умов.

Підставою для проведення позапланової невиїзної перевірки суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, є: 1) неподання, несвоєчасне подання (більше трьох робочих днів), подання недостовірної інформації або необхідність перевірки достовірності такої інформації; 2) неподання, несвоєчасне подання (більше трьох робочих днів), подання недостовірних даних у звітності або необхідність перевірки достовірності таких даних в установлений НКРЕКП строк або в інших документах; 3) неподання копій документів, засвідчених в установленому законодавством порядку, пояснень та іншої інформації на законну вимогу НКРЕКП; 4) обґрунтоване звернення фізичної або юридичної особи про порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері енергетики чи комунальних послуг, її законних прав та надання документів (копій документів), що підтверджують таке порушення; 5) обґрунтоване звернення суб`єкта господарювання або споживача про порушення суб`єктом природної монополії законодавства з питань доступу до електричних/теплових/газових мереж, мереж централізованого водопостачання та/або водовідведення, порушення ліцензійних умов та надання документів (копій документів), що підтверджують таке порушення ліцензійних умов; 6) виявлення під час аналізу звітності або моніторингу нецільового використання коштів, передбачених встановленою структурою тарифів та/або схваленою інвестиційною програмою.

Строк проведення позапланової невиїзної перевірки не може перевищувати 10 робочих днів, а щодо суб`єктів малого підприємництва - трьох робочих днів. Продовження строку здійснення позапланової невиїзної перевірки не допускається.

Позапланова невиїзна перевірка суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, може проводитися без попередження заздалегідь.

Згода ліцензіата, його повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки, його присутність під час проведення такої перевірки є необов`язковими.

Під час проведення позапланової невиїзної перевірки з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для її здійснення, із зазначенням цих питань у посвідченні на проведення такої перевірки.

Позапланова невиїзна перевірка проводиться виключно у приміщенні НКРЕКП або у приміщенні її територіального органу.

Про результати позапланової невиїзної перевірки (про факти виявлення порушень законодавства та їх перелік або про відсутність порушень) ліцензіат повідомляється рекомендованим листом протягом п`яти робочих днів після підписання акта про результати позапланової невиїзної перевірки з надсиланням суб`єкту господарювання відповідного акта перевірки. Суб`єкт господарювання, діяльність якого перевірялася, має право надати письмові пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та/або виявлених порушень у строк до п`яти робочих днів з дня отримання акта про результати перевірки. Акт про результати перевірки разом із поясненнями та обґрунтуванням суб`єкта господарювання, діяльність якого перевірялася, підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті НКРЕКП до розгляду акта на засіданні НКРЕКП.

У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг та/або ліцензійних умов НКРЕКП розглядає на засіданні, що проводиться у формі відкритого слухання, питання відповідальності ліцензіата та приймає рішення про застосування до нього санкцій.

Порядок організації діяльності Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), пов`язаної із здійсненням її повноважень встановлено «Регламентом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», який затверджено Постановою НКРЕКП від 06.12.2016 №2133 (далі - Регламент).

Відповідно до пунктів 5.1-5.4 Регламенту, основною формою роботи НКРЕКП є засідання.

Засідання НКРЕКП є відкритими і гласними, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством та цим Регламентом.

Засідання НКРЕКП проводяться у формі відкритих або закритих слухань. Засідання НКРЕКП можуть бути виїзними.

На засіданнях у формі відкритих слухань НКРЕКП: 1) розглядає та приймає рішення з питань, що належать до її компетенції; 2) розглядає і схвалює в межах своїх повноважень проекти актів законодавства, пропозиції стосовно вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) приймає нормативно-правові акти з питань, що належать до її компетенції; 4) затверджує щорічний звіт НКРЕКП; 5) затверджує цей Регламент; 6) розглядає справи про адміністративні правопорушення; 7) розглядає справи щодо видачі ліцензій та дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов, а також щодо застосування санкцій за порушення ліцензійних умов та законодавства з питань державного регулювання діяльності суб *єктів природних монополій та суміжних ринків.

Згідно пунктів 7.1-7.7 Регламенту, у призначений час головуючий на засіданні, за наявності кворуму, відкриває засідання НКРЕКП та ставить питання щодо зауважень та пропозицій до порядку денного. Питання розглядаються, як правило, у тій послідовності, у якій їх включено до порядку денного засідання, якщо інші пропозиції від учасників засідання не надійшли.

У разі надання інших пропозицій від учасників засідання питання порядку денного можуть розглядатися в іншій послідовності, ніж передбачено.

Функції секретаря засідання НКРЕКП виконує працівник структурного підрозділу, що забезпечує організацію засідань НКРЕКП, згідно з посадовими обоє 'язками.

Реєстрація учасників засідання НКРЕКП здійснюється на офіційному веб-сайті НКРЕКП у розділі «РЕЄСТРАЦІЯ ОНЛАЙН» напередодні та завершується за 20 хвилин до початку засідання.

До початку засідання НКРЕКП його учасники повинні підтвердити свою присутність у секретаря засідання і надати документи, що підтверджують їх повноваження щодо виступу на засіданні і представництва інтересів.

Секретар засідання інформує Голову та членів НКРЕКП про явку учасників засідання та про результати перевірки їх повноважень.

Розгляд питання, включеного до порядку денного, за пропозицією представника структурного підрозділу, члена або Голови НКРЕКП може бути відкладено (перенесено, продовжено, змінено, виключено) у межах строків для розгляду та прийняття рішення, визначених чинним законодавством, за наявності таких обставин: неявка на засідання запрошених осіб, якщо їх присутність є обоє 'язковою; відсутність необхідних документів; призначення експертизи; необхідність залучення до участі інших осіб; інші обставини, що перешкоджають розгляду питання або які НКРЕКП визнає обґрунтованими.

Учасниками засідання є особи, які звернулися до НКРЕКП із заявою про видачу ліцензії, ліцензіати, споживачі, особи, залучені до участі в розгляді питань (свідки, експерти, перекладачі), та інші заінтересовані особи.

На засідання НКРЕКП можуть запрошуватися представники державних органів, установ, організацій з метою з`ясування обставин, що мають важливе значення при розгляді питань і потребують спеціальних знань у відповідній галузі.

Участь запрошених представників ліцензіатів або посадової особи ліцензіата є обов`язковою при розгляді питань щодо: застосування санкцій до ліцензіатів; встановлення (затвердження, перегляду) тарифів за ініціативи ліцензіата; схвалення інвестиційних програм та змін до них.

Представництво запрошених юридичних осіб має бути забезпечено на рівні не нижче керівників або їх заступників.

Отже, вказаними положеннями Регламенту передбачено, що питання про застосування санкцій до ліцензіатів розглядається за обов`язкової участі запрошених представників лінензіатів або посадової особи ліцензіата. У разі неявки без поважних причин на засідання НКРЕКП запрошених представників ліцензіатів ставиться на розгляд питання про можливість розгляду питання порядку денного без їх присутності або про відкладення (перенесення, продовження) розгляду цього питання, що фіксуються у протоколі. Відповідне рішення за їх відсутності НКРЕКП може прийняти у разі повторної неявки на засідання НКРЕКП запрошених представників ліцензіатів.

В порушення зазначених вимог Закону, ТОВ "Дукат" не отримувало запрошення на засідання НКРЕКП у формі відкритого слухання, яке відбулося 23.12.2020 року, а відтак позивач був позбавлений можливості взяти участь у процесі прийняття рішення, останньому не було надано можливості надати пояснення та обґрунтування щодо проведеної перевірки та виявлених порушень.

Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача про те, що надсиланням на електронну адресу запрошення на засідання, позивача належним чином було повідомлено про розгляд на засіданні питання щодо його відповідальності та застосування до нього відповідних санкцій, оскільки доказів того, що ТОВ "Дукат" чи його представником було отримано вказане повідомлення суду не надано.

Відтак, саме по-собі подання до суду доказу надіслання на електронну адресу запрошення на засідання не є належним доказом, який би свідчив про повідомлення позивача про час, дату та місце проведення засідання НКРЕКП.

Таким чином, суд вбачає порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не дотримано всіх норм Закону №1540-VIII та Порядку №428, а також Регламенту, яким регламентований Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, який затверджений Постановою НКРЕКП 06.12.2016 №2133 та оприлюднений на його офіційному веб-сайті.

В той час, як застосування санкцій повинно здійснюватися у межах та в порядку, визначених Законом.

При цьому, суд зазначає, що недотримання процедури прийняття оскаржуваного рішення позбавило позивача скористатися правом подати зауваження чи пояснення на акт перевірки, а тому є самостійною підставою для визнання протиправним та скасування спірного рішення про накладення штрафу.

Крім того, відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої, частини третьої статті 22 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" суб`єкти господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, несуть відповідальність за правопорушення у сферах енергетики та комунальних послуг, визначені Законами України "Про природні монополії", "Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу", "Про ринок електричної енергії", "Про ринок природного газу", "Про трубопровідний транспорт", "Про теплопостачання", "Про питну воду та питне водопостачання", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" та іншими законами, що регулюють відносини у відповідних сферах. За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді, зокрема, накладення штрафу. У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

Частиною 5 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що при визначенні санкцій за порушення, передбачені цією статтею, Регулятор та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики, враховують серйозність і тривалість правопорушення, наслідки правопорушення для інтересів ринку електричної енергії та учасників ринку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання. Санкція, що застосовується до суб`єкта господарювання при першому порушенні, не може бути вищою за мінімальну санкцію, передбачену відповідним законом.

Відповідно до листа Міністерства палива та енергетики України №02/17-279 від 15.02.2008 «принцип пропорційності порушення та покарання» полягає у відповідності (пропорційності) визначення міри покарання або величини штрафних санкцій за правопорушення ступеня тяжкості правопорушення.

Під тяжкістю правопорушення слід розуміти величину ступеня суспільної небезпеки скоєного правопорушення, а саме: наскільки наслідки вчиненого правопорушення є або можуть бути небезпечними, загрозливими для життя, здоров`я людей, їх майна та/або державного (колективного) майна, а також наявність реальної загрози, внаслідок вчиненого правопорушення, настання техногенних (екологічних) катастроф, аварій тощо.

Посадова особа, яка розглядає матеріали перевірки щодо скоєного суб`єктом господарювання правопорушення повинна повно та об`єктивно дослідити всі матеріали та обставини справи і визначити, наскільки ті чи інші вимоги нормативно-правових актів, що не виконані, можуть призвести до реального настання вказаних наслідків».

Водночас, ЄСПЛ у своїй практиці при вирішенні справ неодноразово застосував «принцип співмірності (пропорційності)», що в силу статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими як джерело права для національного суду.

Зокрема, у справі «Санді Тайме проти сполученого королівства» ЄСПЛ зазначив, що «Суд має переконатися у тому, що втручання з огляду на факти і обставини конкретної справи, яку він розглядає, справді було необхідним», у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», розвинув і доповним критерії допустимості втручання держави у майнові права принципом справедливої рівноваги між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту основних прав приватних осіб.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Україна-Тюмень проти України» суд зокрема зазначив, що відповідаючи інтересам суспільства, певна дія, вчинювана органами влади, все одно може порушувати права особи через її непропорційність.

Критерій пропорційності передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Поняття справедливої рівноваги передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які при цьому використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому в питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, ЄСПЛ визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Принцип пропорційності, закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування Європейської спільноти, вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей, органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, які перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які вимагається досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Відповідно, застосовувана міра повинна бути пропорційна (повинна відповідати) цілям. ЄСПЛ зазначив, що коли встановлені зобов`язання не пуопориійні иілям, то міра повинна бути анульована.

Таким чином, наявність вказаного принципу зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступень тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

Однак, як видно з оскаржуваної постанови, відповідач при визначенні розміру штрафних санкцій лише зазначив про вчиненні позивачем правопорушення. При цьому, вказана постанова не містить жодного обґрунтування щодо тяжкості вчиненого ним правопорушення та відповідність вчиненого правопорушення розміру штрафу.

Також, в постанові від 23.12.2020 №2651 не визначено наскільки невиконання позивачем постанови НКРЕКП від 28.02.2019 №282, в частині неподання форм звітності №4НКРЕКП та №4а-НКРЕКП, може призвести до реального настання негативних наслідків.

А тому, суд вважає, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не дотримався принципу пропорційності порушення і покарання. Відповідачем жодним чином необгрунтовано застосування до позивача саме санкції у вигляді штрафу, а не більш м`якої санкції - застереження.

З огляду на що, суд приходить до висновку, що НКРЕКП під час прийняття постанови від 23.12.2020 №2651 про накладення на позивача штрафу не керувалася засадами пропорційності, ефективності та розумності. Відповідачем не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача.

Поряд з цим, надаючи оцінку кожному аргументу учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29). Наведена позиція Європейського суду з прав людини також застосовується і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 28.08.2018 у справі №802/2236/17-а.

На підставі аналізу наведених вище положень чинного законодавства, якими встановлено відповідальність суб`єкта господарювання, у тому числі при провадженні ліцензійної діяльності, суд вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку про наявність підстав для накладення на ТОВ "Дукат" штрафу за порушення вимог пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкцій щодо заповнення форми звітності №4-НКРЕКП та №4а-НКРЕКП виробництва електричної та теплової енергії (квартальна) "Звіт про фінансові результати та виконання структури тарифів (цін) за видами діяльності", затвердженої постановою НКРЕКП від 28.02.2019 №282.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain, заява № 30544/96, пункт 26, ECHR 1999-1), Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на сукупність викладених обставин, суд дійшов висновку, що приймаючи спірну постанову від 23.12.2020 №2651 про накладення штрафу, НКРЕКП діяла необґрунтовано, не на підставі та у спосіб, що визначені законодавством України.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість спірного рішення з урахуванням вимог, визначених частиною другою статті 19 Конституції України, частини другої статті 2 КАС України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, така постанова не ґрунтується на приписах чинного законодавства щодо підстав та порядку її прийняття, а тому підлягає скасуванню як протиправна. Отже, позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270, 00 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 23.12.2020 №2651 про накладення штрафу.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дукат" за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг судовий збір в сумі 2 270, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дукат", , адреса: 43000, м. Луцьк, вул. Єршова, 1.

Відповідач: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, , адреса: 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19.

Суддя Ю.Ю. Сорока