Справа № 520/14045/2020
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 р. Справа № 520/14045/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021, (головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А.) по справі № 520/14045/2020

за позовом ОСОБА_1

до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплати звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з військової служби за 8 років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 :

компенсацію за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - з урахуванням раніше виплачених сум;

компенсацію за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум;

грошове забезпечення, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань за 2018, 2019 та 2020 роки, а також перерахувати вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за невикористанні відпуски з урахуванням військового звання "підполковник юстиції" відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу";

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити перерахунок та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 грошове забезпечення, матеріальні допомоги на оздоровлення та вирішення соціально побутових питань, а також перерахувати вихідну допомогу при звільненні та компенсацію за невикористанні відпуски з 26 березня 2020 року відповідно до ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року 6-р( 11 )2020р;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснити виплату звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 починаючи з 10 вересня 2020 року компенсацію за затримку повного розрахунку при звільненні з військової служби його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні з військової служби за 8 років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплати звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні з військової служби за 8 років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням грошової винагороди за участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях з урахуванням вже проведених виплат.

Визнано протиправною бездіяльність Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 компенсації за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити звільненому з військової служби у запас ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що винагорода за участь в АТО/ООС належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, яка не враховується при обчисленні та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовців. Таким чином відповідачем правомірно визначено розмір вихідної допомоги, яка підлягає виплаті позивачу, без урахування винагороди за участь в АТО/ООС.

Також зазначає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористанні відпуски з урахуванням кратності, оскільки Порядок 260 не передбачає кратності, а лише встановлює методику обчислення тривалості невикористаної військовослужбовцем при звільненні відпустки для виплати грошової компенсації, при цьому вказана методика не поширюється на позивача, оскільки його звільнено у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Позивач не надав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та був відряджений до Генеральної прокуратури України із залишенням на військовій службі.

З липня 2002 року позивач проходив службу в органах прокуратури України на посадах: слідчого військових прокуратур Керченського гарнізону та Севастопольського гарнізонів; старшого слідчого військової прокуратури Севастопольського гарнізону; старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону; помічника військового прокурора, старшого помічника військового прокурора та старшого слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону; слідчого та старшого слідчого військової прокуратури Донецького гарнізону; старшого слідчого та слідчого в особливо важливих справах військової прокуратури сил антитерористичної операції: слідчого в особливо важливих справах та прокурора першого відділу військової прокуратури об`єднаних сил, що підтверджується витягом з послужного списку (а.с. 24-25).

В період з 17.02.2016 по 30.04.2018 ОСОБА_1 приймав участь в проведенні антитерористичної операції, що підтверджується довідкою Військової прокуратури об`єднаних сил від 08.07.2020 (а.с. 23).

Наказом виконувача обов`язків військового прокурора об`єднаних сил від 10.09.2020 року № 561 к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора першого відділу нагляду з організації процесуального керівництва та координації правоохоронної діяльності управління нагляду за додержанням законів, виконанням судових рішень у кримінальному провадженні та при проведенні оперативно-розшукової діяльності військової прокуратури об`єднаних сил та з органів прокуратури у запас за підпунктом "г" (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), виключено зі списків особового складу військової прокуратури об`єднаних сил, усіх видів забезпечення з 10 вересня 2020 року (а.с. 39).

При звільненні позивачу виплачено, зокрема, одноразову грошову допомогу в розмірі 50 % грошового забезпечення, компенсацію за невикористану відпустку, що підтверджується розрахунковим листом (а.с. 31).

Разом з тим, позивач вважає, що при звільненні з військової служби, відповідачем проведений з ним розрахунок не в повному обсязі.

Не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернуся з позовом до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що здійснюючи позивачу виплату вихідної допомоги без урахування винагороди за участь в АТО/ООС, не нарахувавши та не виплативши винагороди за безпосередню участь в АТО/ООС, компенсації за невикористані відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260, відповідач діяв не в межах та не у спосіб, встановлений чинним законодавством.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон 2011-XII) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною 4 ст. 9 Закону 2011-XII визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» від 20 січня 2016 року 18 установлено, що за час участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях чи в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується винагорода в порядку, визначеному керівниками відповідних державних органів за: безпосередню участь в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду, - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, у межах бюджетних призначень пропорційно часу участі в антитерористичній операції, у воєнних конфліктах, інших заходах в умовах особливого періоду; створення безпечних умов виконання бойових завдань та збереження життя і здоров`я під час участі в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - в розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів.

Щодо доводів апеляційної скарги, що винагорода за участь в АТО/ООС належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення та не враховується при обчисленні та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовців колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 9 Закону 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Тобто, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.

Судом встановлено, що позивач приймав участь в АТО/ООС з 2016 року по день звільнення та отримував винагороду, що підтверджується довідкою від 09.07.2020 та розрахунковими листами (а.с. 27-28, 30-31).

Колегія суддів зазначає, що позивач як військовослужбовець військової прокуратури об`єднаних сил, отримував додаткову грошову винагороду за участь в АТО/ООС щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу його грошового забезпечення, що свідчить про її системний характер.

Таким чином, оскільки останні 24 місяці перед звільненням винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції, нараховувалась і виплачувалась позивачеві щомісяця, підстави уважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.04.2020 у справі 820/3719/18, яка відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України повинна враховуватись судом.

Отже, у зв`язку з тим, що позивач винагороду за участь в АТО/ООС отримував щомісячно під час проходження служби і вона входила до складу грошового забезпечення, то, відповідно, вказана складова повинна включатися до розрахунку його грошової допомоги при звільненні.

За такого правового регулювання та обставин справи вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого йому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, винагороду за участь в АТО/ООС у розмірі 50% грошового забезпечення.

Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу компенсації за невикористану відпустку з урахуванням кратності згідно Порядку 260.

За змістом пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України 07 червня 2018 року 260 (далі - Порядок 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Грошове забезпечення за період відпустки виплачується до дня закінчення відпустки включно на підставі наказу командира військової частини.

Аналіз вищенаведених норм в контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що у рік звільнення військовослужбовцям, звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Проте, іншим військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, за їх бажанням, виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, які визначаються пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, а також за дні відпустки за минулі роки. При цьому, розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення, військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, за їх бажанням обчислюється з урахуванням вислуги років, зокрема, тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня за кожен повний місяць служби у році звільнення.

Тобто, у рік звільнення військовослужбовцю, звільненого з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, який, зокрема, має вислугу років від 15 до 20 календарних років, виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки (40 календарних днів), а також дні додаткової відпустки у році звільнення незалежно від періоду служби у році звільнення, в тому числі за минулі роки.

Натомість, у рік звільнення військовослужбовцю, звільненого з військової служби з інших підстав, який, зокрема, має вислугу 20 і більше календарних років, виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки за минулі роки, а також невикористані дні щорічної основної відпустки, та дні додаткової відпустки у році звільнення, однак із розрахунку 3,8 календарних дня за кожен повний місяць служби прослужений в році звільнення (або 1/12 частини тривалості відпустки, на яку він має право відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ (40 : 12 = 3,8)).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивача звільнено з військової служби у запас на підставі за підпунктом «г» 2 пункту 2 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), а отже положення пункту 3 Розділу XXXI Порядку №260 щодо виплати компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення з розрахунку - 3,8 календарних дні, на позивача у спірних правовідносинах не поширюється.

Разом з тим, за висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наявністю у позивача вислуги років більш ніж 21 рок, він має право на отримання компенсації за невикористані 270 днів відпустки, помножені на 3,8 календарних дня.

Колегія суддів зауважує, що, а ні нормами статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, а ні пунктом 3 Розділу XXXI Порядку №260 не передбачено застосування «кратності» 3,8 календарних днів за кожен день невикористаної відпустки (на чому наполягає позивач) при обчисленні грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки. Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Натомість суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

Щодо визнання судом першої інстанції протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вказану грошову винагороду.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції вважав, що позивачу протиправно не нараховано та не виплачено винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях виплачувалась позивачу щомісяця (а.с. 27-28) та позивачем таких позовних вимог не заявлялось, що свідчить про відсутність спору в цій частині.

Проте, суд першої інстанції помилково вирішив позовні вимоги, які не заявлялись, а саме безпідставно визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати ОСОБА_1 винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та зобов`язав нарахувати та виплатити йому вказану грошову винагороду.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду першої інстанції в цій частині прийняте з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржувалось в частині відмови в задоволенні позовних вимог, тому в цій частині не переглядається судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи встановлені колегією суддів обставини справи і зміст наведених вище законодавчих приписів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 : винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, компенсації за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та компенсацію за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 по справі № 520/14045/2020 - скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 : винагороди за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, компенсації за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум та зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та компенсацію за невикористанні відпуски у кількості 270 діб з урахуванням кратності відповідно до вимог п. 3 XXXI Розділу наказу Міністра оборони України 260 - з урахуванням раніше виплачених сум.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині задоволення позову рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 520/14045/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич