Справа № 344/16585/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/16585/17 пров. № А/857/10005/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко О.В.,

суддя Макарик В.Я.

секретар судового засідання Смолинець А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року (головуючий суддя Антоняк Т.М., м.Івано-Франківськ, проголошено 15:25) у справі № 344/16585/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.12.2017 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області в якому просив визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови йому у перерахунку пенсії з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення, а саме компенсації за невикористану відпустку, за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплачувати різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії ОСОБА_1 з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: компенсацію за невикористану відпустку у сумі 13 069, 11 грн.

Позов обґрунтовує тим, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію за вислугою років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При виході на пенсію за вислугою років позивачу нараховано 59 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Однак, Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не проводиться донарахування ще 5 відсотків, які передбачені законом внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно копії свідоцтва про хворобу від 30.05.2016 року № 137, яке Позивачем було подано Відповідачу при оформленні пенсії. В поданому свідоцтві про хворобу № 137 від 30 травня 2016 року, виданого військово-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» (форма свідоцтва затверджена Наказом МВС України № 85 від 06.02.2001 року) зазначено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. Мотивацією відмови відповідача донарахування 5 відсотків пенсії є не конкретизація назви відомства у якому отримано захворювання. Відповідачем вимагалось конкретизувати формулювання тексту в п.12 Свідоцтва, де замість тексту «захворювання, так пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ» на «захворювання, так пов`язане з проходженням служби в поліції».

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення, а саме компенсації за невикористану відпустку, за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - неправомірними. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугою років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням 5 (п`яти) процентів, з часу її призначення із врахуванням всіх складових грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права зазначив, що позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України № 2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 31.05.2016. Розмір пенсії позивача обраховувався на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України № 2262. Зазначеною нормою передбачено загальний та спеціальний порядок обрахування розміру пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам та мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам які мають право на пенсію за цим Законом за вислугу 20 років. Загальний порядок полягає у тому, що зазначеним особам розмір пенсії обраховується у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення. В той же час, спеціальний порядок передбачає обрахування розміру пенсії зазначеним особам за умови їх звільнення у відставку за віком, або за станом здоров`я, та звільнення зі служби в поліції на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон України № 580) у розмірі 55 % відповідних сум грошового забезпечення (ст.43 Закону України №2262). Таким чином, спеціальний порядок, на відміну від загального, передбачає дві особливі умови, яким має додатково відповідати особа, а саме: бути звільненою у відставку за віком або за станом здоров`я, та бути звільненою зі служби в поліції за п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 77 Закону України № 580. Згідно з п. 2, 3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію України» поліцейський звільняється зі служби в поліції: через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції або за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції. Крім того, вказує, що компенсація за невикористану відпустку є разовим платежем та за своєю суттю є державною соціальною гарантією для осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, тому не входить до додаткового грошового забезпечення, визначеного ст. 43 Закону, з якого здійснюється розрахунок. Для призначення (перерахунку) пенсії до додаткових видів грошового забезпечення включаються тільки щомісячні надбавки, доплати, підвищення. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились. Водночас, відсутність сторін у справі, належних чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до норми ст.313 цього Кодексу. Згідно ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , серії № НОМЕР_2 , виданого 27.06.2016 року, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію, довічно, за вислугу років.

З листа ГУ Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.03.2017 вбачається, що ОСОБА_1 пенсія обчислюється в розмірі 59 % (за вислугу років), з урахуванням надбавки непрацюючому пенсіонеру на непрацездатних членів сім`ї.

В листі за №33/29-274 від 25.04.2017 голови військово-лікарської комісії ДУ "ТМО МВС України по Івано-Франківській області" зазначено, що рішення про зв`язок захворювання ОСОБА_1 з проходженням служби було прийняте комісією у відповідності до вимог чинного наказу МВС України від 06.02.2001р. №85 зі змінами. У комісії немає підстав для задоволення прохання ОСОБА_1 про встановлення причинного зв`язку захворювання з проходженням служби в поліції та про непридатність до служби в поліції, оскільки у директивному наказі немає посилання на Національну поліцію. Внесення змін у постанову ВЛК буде можливе лише у випадку зміни відповідної нормативної бази МВС України.

Згідно п.12. діагнозу і постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання за №137 від 30.05.2016 р. - "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ", у зв`язку з чим ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

З копії постанови №241 від 13.06.2017 року слідує, що у слідчого СУ ГУНП в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_1 , 1976 р.н. є "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в поліції".

З листа Голови ліквідаційної комісії Івано-Франківського МВ УМВС від 06.11.17 вбачається, що відповідно до наказу УМВС в Івано-Франківській області №597 о/с від 06.11.2015 р. ОСОБА_1 було нараховано та виплачено компенсацію за 37 діб невикористаної відпустки за 2015 рік в сумі 9036,57 грн.

Із листа начальника Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Івано-Франківській області від 06.11.2017 слідує, що згідно наказу ГУ НП в Івано-Франківській області від 30.05.2016 року № 166 о/с ОСОБА_1 у червні 2016 року була нарахована та виплачена компенсація за невикористану відпустку у кількості 18 діб у сумі 4032,54 грн.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області від 05.12.2017 було відмовлено ОСОБА_1 у перерахунку компенсації за невикористану відпустку та перерахунку розміру пенсії.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Форма свідоцтва про хворобу (Додаток №12), передбачена Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженим наказом МВС України від 06.02.2001 N 85 і містить графу п. 13 «Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби». Зміни до вказаного наказу у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліції» не вносилися.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Разом з тим, відповідно до Постанови Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, якщо особа на час призначення їй пенсії за Законом № 2262-ХІІ мала право на включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної нею щомісячної додаткової грошової винагороди, то з урахуванням названого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення підлягають задоволенню без обмеження строком.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області безпідставно не взято до уваги постанову №241 від 13.06.2017 року, видану військо-лікарською комісією ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області», відповідно до якої захворювання ОСОБА_1 , пов`язане з проходженням служби в поліції та безпідставно відмовлено у перерахунку пенсії відповідних сум грошового забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позову, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.242, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2021 року у справі № 344/16585/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.