Справа № 344/10900/21
Суддя: Кіндратишин Л. Р.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/238/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Кузнєцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області старшого сержанта поліції Соловчука Олега Юрійовича, Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 серії ДП18 №636409,-

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2021 року (згідно штампу на поштовому конверті) позивач звернувся в суд з позовом, в якому просив: поновити строк на оскарження, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №636409 від 18.06.2021 за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 , зазначає, що 18.06.2021 інспектором взводу №1 роти ТОР Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Соловчуком О.Ю., складено постанову по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №636409 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно постанови 18.06.2020 о 14 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську на перехресті вулиць Вагилевича - Грушевського, керуючи транспортним засобом Рено Меган, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зупинку ближче ніж 10м від пішохідного переходу та безпосередньо на перехресті, чим порушив п.15.9 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

З даною постановою позивач не погоджується, зазначає, що жодного правопорушення не вчиняв. Вважає, що постанова є протиправною, викладені в ній дані безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та порушенням права на захист, без належного з`ясування всіх обставин справи і дослідження доказів та без підтвердження наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в зв`язку з чим підлягає скасуванню, як незаконна.

Позивач зазначає, що при притягненні до адміністративної відповідальності, як видно зі змісту оскаржуваної постанови, її автор вважав встановленим та доведеним, що позивач здійснив зупину ближче ніж за 10 м від пішохідного переходу та безпосередньо на перехресті вулиць Вагилевича - Грушевського. Вважає, що дані обставини жодними доказами не підтверджені, адже, як на доказ вчинення правопорушення в постанові зазначено відеозапис з нагрудної бодікамери ZM0363, свідки чи інші письмові докази - відсутні. Копія даного відеозапису на місці пригоди поліцейським продемонстровано не було та видано за його заявою вже після притягнення до відповідальності. Між тим, ознайомившись з даним відеозаписом, позивач вважає, що останній не відображає відомостей про вчинення ним адміністративного правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність складення відносно нього протоколів.

Зазначає, що належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів.

Позивач також вказує на те, що службовою особою при винесенні оскаржуваної постанови було грубо порушено його права, в тому числі і право на захист. Як на підставі притягнення його до відповідальності, поліцейський вказав порушення п.15.9 ПДР, без конкретизації її пунктів.

За клопотанням позивача надати можливість скористатись правом на отримання правової допомоги і залучити адвоката, інспектором було відмовлено, застосовано кайданки та поміщено в службовий автомобіль патрульної поліції, доставлено в Івано-Франківський відділ поліції, тим самим позбавивши права на захист.

Зазначає, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому порушив порядок розгляду справи, що є самостійною підставою для скасування постанови.

ОСОБА_1 вважає, що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в оскаржуваній постанові вказано, що ним порушено вимоги ч.1 ст.122 КУпАП, яка є бланкетною, а тому для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення за вищевказаною статтею є необхідним зазначення конкретних підпунктів ПДР, які водієм не дотримано, однак інспектором вказано п.15.9 ПДР України, який визначає 11 самостійних умов заборони зупинки і жодну з них не зазначено у постанові.

У зв`язку з вищевикладеним вважає, що постанова винесена з порушенням права на захист, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження в його діях об`єктивної та суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення та наявність підстав для скасування постанови та закриття провадження по справі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на оскарження постанови зазначає, що оскаржувана постанова винесена 18.06.2021, однак її копія йому не вручалася, а була направлена поштовою кореспонденцією та отримана 29.06.2021, що підтверджується відстеженням поштового відправлення.

12 липня 2021 року позов надійшов до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями переданий головуючій Кіндратишин Л.Р.

14 липня 2021 року ухвалою прийнято позовну заяву та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23 липня 2021 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідачів у судове засідання та відсутністю у суду даних про їх належне повідомлення

28 липня 2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання для надання можливості стороні відповідача підготувати відзив, зібрати докази та направити їх стороні позивача та суду, розгляд справи відкладено.

10 серпня 2021 року через канцелярію суду подано відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. В обґрунтування відзиву зазначає, що 18.06.2021 інспектор Соловчуком І.О. разом зі своїм напарником під час патрулювання в м. Івано-Франківську, близько 14 год. 30 хв. на перехресті вулиць Вагилевича - Грушевського побачили транспортний засіб - Рено Меган, днз НОМЕР_1 , водій якого здійснив зупинку ТЗ ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 "г" ПДР України.

Відповідач підійшовши до ТЗ позивача представився та поінформував водія, що ним порушено п.п. "г" п.15.9 ПДР, де зазначено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Після цього відповідач пред`явив вимогу до водія про пред`явлення документів. Водій відмовився виконувати вимогу працівника поліції, та документи, які надають право користування та керування транспортним засобом не пред`явив, а замість цього частково пред`явив паспорт громадянина України. Оскільки позивачем було порушено вимоги ПДР, у інспектора УПП були вагомі причини для встановлення особи водія, однак позивач таких документів не надав. З метою встановлення особи водія, працівниками поліції було доставлено позивача до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, за адресою: вул. Бельведерська, буд. 32, м. Івано-Франківськ. По прибуттю, на позивача було складено протокол затримання та оголошено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 інспектором роти ТОР взводу №1 батальйону УПП в Івано-Франківській області ДПП, старшим сержантом поліції Соловчуком Олегом Юрійовичем. Після оголошення про початок розгляду справи відповідачем зачитано позивачу права. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачено ч.1 ст.122 КУпАП, відповідачем після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №636409 та оголошено її зміст.

Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог, які просить суд задоволити.

Представники відповідача подав заяву, в якій також просив про розгляд справи без його участі у позові просив відмовити.

Відповідно до ст.243 КАС України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Оскільки сторони в судове засідання, 25.08.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ст. 243 КАС, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію»(далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

З постанови серії ДП18 №636409 від 18.06.2021 в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 , 18.06.2021 о 14 год. 30 хв. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Вагилевича - Грушевського, керуючи ТЗ здійснив зупинку ближче ніж 10м від пішохідного переходу та безпосередньо на перехресті, чим порушив п.15.9 ПДР - зупинка забороняється: а) на залізничних переїздах; б) на трамвайних коліях (крім випадків, обумовлених пунктом 15.8 цих Правил); в) на естакадах, мостах, шляхопроводах і під ними, а також у тунелях; г) на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; ґ) на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; д) у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м; е) ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; є) ближче 10 м від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання, де це створить перешкоди технологічним транспортним засобам, що працюють; ж) у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився; з) у місцях, де транспортний засіб закриває від інших водіїв сигнали світлофора або дорожні знаки; и) ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, та ч.1 ст. 122 КУпАП.

Судом досліджений відеозапис, наданий представником відповідача, який не містить фіксації порушення позивачем вимог ПДР, а лише запис факту розгляду адміністративної справи та складання постанови про адміністративне правопорушення. Разом з тим, слід зазначити, що як повідомив позивач, розгляд адміністративної справи здійснювався у Івано-Франківському відділі поліції. Однак при дослідженні оптичних дисків наданих представником відповідача до відзиву на позов, та які були дослідженні судом не встановлено жодного доказу на підтвердження обставин, зазначених в постанові.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 15.9 Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо.

Проте, доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови та оптичних дисків з відеозаписами, з яких неможливо встановити відстань зупинки автомобіля від пішохідного переходу, відповідачем не надано.

Разом з тим, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі 760/3696/16-а.

Також, притягуючи позивача до відповідальності за порушення п.15.9 ПДР України, відповідачем не зазначено, який саме підпункт було порушено позивачем.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, матеріали справи та з вище наведеного беззаперечно не вбачається, що у діях позивача присутній склад адміністративного правопорушення, оскільки доказів до суду вчинення правопорушення саме позивачем відповідачем не надано.

Окрім цього, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), згідно з якими сама по собі оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом його вчинення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду вже зафіксованого правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 6 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З цього виходить, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

Отже, суд дійшов висновку, що враховуючи викладені позивачем обставини в позові, матеріали справи та з вище наведеного беззаперечно не вбачається, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КАС України, відповідачем не надано доказів скоєння позивачем правопорушення, як це передбачено нормами КУпАП, а також у постанові про адміністративне правопорушення не вказано, підпункт ПДР, за яким мало місце порушення.

За таких обставин справи, позовні вимоги підлягають задоволенню, із скасуванням судом оскаржуваної постанови та закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішуючи питання про поновлення позивачу строку звернення до суду та перевіряючи доводи позивача щодо поважності пропуску цього строку, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк для звернення до суду із вказаним позовом з поважних причин, а тому останній підлягає поновленню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з квитанцією №33254750 від 08.07.2021 АТ "ПУМБ" Калитюк В`ячеслав Ігорович. сплатив 454 грн. судового збору за звернення до суду із даним позовом (а.с.5).

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 454 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення суду із позовом про скасування постанови серії ДП18 № 636409 від 18.06.2021, складену інспектором взводу 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Соловчуком Олегом Юрійовичем.

Скасувати постанову серії ДП18 № 636409 від 18.06.2021, складену інспектором взводу 1 роти ТОР УПП в Івано-Франківській області старшим сержантом поліції Соловчуком Олегом Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., закривши провадження у справі.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі :

- Департамент патрульної поліції України, , адреса: вул. Федора Ернеста, буд. 3, м. Київ, 03048;

- Інспектор взводу 1, роти ТОР УПП в Івано-Франківській області, сержант поліції Соловчук Олег Юрійович, адреса: вул. Юності, буд. 23, м. Івано-Франківськ, 76494;

- Управління патрульної поліції в м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, адреса: вул. Юності, буд. 23, м. Івано-Франківськ, 76494.

Рішення складено в повному обсязі 27.08.2021

Суддя Кіндратишин Л.Р.