Справа № 480/516/21
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 р. Справа № 480/516/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 30.03.21 по справі № 480/516/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Сумській області при виконанні рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі № 480/5152/20: щодо виключення із стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження служби на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шостка і району та на посадах слідчого, старшого слідчого відділення Шосткінського міськвідділу з 01.03.1991 по 11.03.1996 року; щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 № 48, зобов`язавши Головне управління Пенсійного Фонду України в Сумській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період проходження служби на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Шостка і району та на посадах слідчого, старшого слідчого відділення Шосткінського міськвідділу з 01.03.1991 по 11.03.1996, здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди, зазначеної у довідці Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 № 48, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості у розмірі місячного платежу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при призначенні щомісячного довічного грошового утримання пенсійним органом не було зараховано до стажу роботи позивача період служби у міліції на посадах слідчого, старшого слідчого з 01.03.1991 року по 11.03.1996 року. Зауважує, що на виконання постанови Ковпаківського районного суду м.Суми від 27.03.2017 у справі №592/2737/17 відповідачем зараховано вказаний період до стажу роботи позивача. Проте, у подальшому, з 01.12.2020 на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №480/5152/20 відповідач здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50%, при цьому, за наявності не скасованого судового рішення від 27.03.2017, протиправно та незаконно виключив із стажу період роботи на посадах слідчого, старшого слідчого, з 01.03.1991 по 11.03.1996, які становлять 10% щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, є неправомірними та незаконним дії відповідача по зменшенню позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50%, оскільки 09.12.2016 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» позивачу призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від її щомісячного грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу та 70% доплати за вислугу років. Зазначає, що підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо виключення із стажу роботи ОСОБА_1 періоду проходження служби на посаді слідчого відділення відділу внутрішніх справ м.Шостка і району та на посадах слідчого, старшого слідчого відділення Шосткінського міськвідділу з 01.03.1991 по 11.03.1996 року та зменшення розміру відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 60% до 50% при проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 , як судді апеляційного суду у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 №48 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з розрахунку 60 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фону України в Сумській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що відмовляючи у задоволенні у цій частині позовних вимог, суд виходив з того, що вказана вимога є передчасною та не підлягає на даний час задоволенню як передчасно заявлена, так як вона не зверталася із письмовою заявою встановленого порядком №21-1 зразка до Головного управління про здійснення їй перерахунку щомісячного грошового утримання судді з врахуванням 90% суддівської винагороди, без обмеження граничного розміру і, відповідно, не отримувала і відмову щодо здійснення такого перерахунку.

Відповідач вчинив неправомірні та незаконні дії по зменшенню її щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі судового рішення і на його виконання, а не на підставі заяви.

Апелянт зазначає, що 09 грудня 2016 року відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначене щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від її щомісячного грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу та 70% доплати за вислугу років.

Застосування показника, передбаченого частиною 3 статті 142 Закону № 1402-УШ (50%) до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є протиправним, тому, що стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного, так і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Відсоткове співвідношення вже призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стосовно суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, є сталим, оскільки визначається на день призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач зазначає, що підставою для проведення перерахунку є збільшення розміру суддівської винагороди працюючого судді, що підтверджене відповідною довідкою.

Звернення за перерахунком щомісячного довічного утримання проводиться в разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді (в разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду України), який працює на відповідній посаді, а перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву до Другого апеляційного адміністративного суду на апеляційну скаргу позивача.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є суддею у відставці, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, ОСОБА_1 03.03.2020 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 №48 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 та на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Згідно з вказаною довідкою, станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 196537 грн, у тому числі:

- посадовий оклад - 115610 грн;

- доплата за вислугу років - 80927 грн (а.с.55)

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням від 04.03.2020 № 68 відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 № 48, оскільки після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 зміни до законодавства не внесені, а тому підстав для проведення перерахунку щомісячного грошового утримання немає (а.с.10).

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.09.2020 у справі №480/5152/20 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 04.03.2020 №68 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 № 48. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 № 48, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання рішення суду відповідачем було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з розрахунку 50 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що підтверджується копією відповідного протоколу (а.с. 28).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернулася до Управління із запитом про доступ до публічної інформації (а.с.30).

Листом від 12.01.2021 відповідач повідомив позивача, що на підставі рішення суду від 11.09.2020 у справі №480/5152/20 позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою Сумського апеляційного суду від 03.03.2020 №48. За його результатами щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислене у розмірі 50 % (за 20 років на посаді судді) від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.31-32).

Позивач вважає протиправним такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді починаючи з 19.02.2020 такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої та третьої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також: у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також: бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий, від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина 2 статті 142 Закону №1402-VIII).

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

Раніше, в Законі Україні «Про судоустрій і статус суддів» діяла норма п.25 розділу XII «Прикінцевих та перехідних положень», відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В іншому випадку, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, п.25 розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" визнаний неконституційним.

Відповідно до ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

При цьому, набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня з дати ухвалення відповідного рішення Конституційним Судом України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що саме з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020, у позивача виникло право на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно до Закону України № 1402-VIII.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року по справі №620/1116/20.

Отже, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Крім наведеного, питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Положеннями статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII передбачено - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Колегія суддів звертає увагу, що у даній справі спірним є питання щодо розміру відсотку суддівської винагороди, а саме позивач просить здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, однак таких підстав не виникає, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI. Проте, з 18.02.2020 року з моменту проголошення Рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 року, Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Також, слід зауважити, що абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Наведені норми неконституційними не визнавалась.

Враховуючи викладене, при здійсненні обрахунку стажу, що дає право на відставку, необхідно враховувати порядок призначення (обрання) судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до стажу, необхідного для зайняття посади судді, застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 затверджено Порядок надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі Порядок № 3-1).

Позивач звільнився у відставку 14.12.2016, отже необхідним є застосування Порядку № 3-1 в редакції, чинній на час звільнення позивача та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Пунктом 2.1 Порядку № 3-1 передбачалось, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються такі документи, зокрема, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 3).

Пунктом 3.1 розділу IIІ Порядку № 3-1 визначено, що уповноважена особа впродовж двох робочих днів після видання наказу про відрахування судді зі штату суду на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків, і припинення виплати щомісячного довічного утримання працюючому судді, оформляє необхідні документи, готує подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4), ознайомлює з ними суддю у відставці і направляє їх до органу, що призначає щомісячне довічне утримання.

Як встановлено матеріалами справи, загальний стаж роботи позивача складає 35 років 2 місяці 8 днів, у тому числі суддею - 20 років 8 місяців 28 днів.

Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 766/7021/17, від 11.12.2018 у справі № 522/5168/17 сформулював правову позицію, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Відповідно до положень статті 142 Закону № 1402-VIII, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці виходячи із її стажу роботи суддею 20 років 8 місяців 28 днів становить 60 %.

Для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI. Але, з 18.02.2020 року, з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання.

Колегія суддів зазначає, що неможливо використовувати для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Разом з тим, перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді без врахування положень частини третьої статті 142 Закону №1402-VІІI, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 у відставці застосовується 60% грошове утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача є необґрунтованими, позовні вимоги щодо визнання спірних дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді починаючи з 19.02.2020 такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року по справі № 480/516/21 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 по справі № 480/516/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва Я.М. Макаренко