Справа № 160/8940/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2021 року Справа № 160/8940/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії, -
04 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, яка надана відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №0400-010303-8/118425 від 10.12.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати весь наявний трудовий стаж ОСОБА_1 , згідно всіх наявних записів у трудовій книжці та наданих підтверджуючих довідок, а також період з 01.09.1976р. по 21.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 20 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням наявного трудового та страхового стажу згідно усіх наданих до Пенсійного фонду довідок та відповідних записів у трудовій книжці, враховуючи також період з 01.09.1976р. по 21.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 20 днів;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заборгованість коштів, які були не нараховані за весь період пенсійних виплат через неврахування всього наявного трудового стажу (з 01.09.1976р. по 21.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 20 днів), починаючи з моменту звернення, тобто з 18.11.2020р. і по сьогоднішній день, а також з урахуванням індексації.
В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що на заяву позивача від 18.11.2020 року про призначення пенсії за віком відповідачем листом №0400-010303-8/118425 від 10.12.2020 року було відмовлено у призначенні пенсії з підстави відсутності у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу роботи. З відмовою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні пенсії позивач не погоджується, та вважає, що відповідачем безпідставно не враховано трудовий стаж у розмірі 08 років 03 місяці 20 днів, записи щодо яких містяться у трудовій книжці ОСОБА_1 . Також позивач зауважує, що нею були надані окрім трудової книжки всі необхідні додаткові документи (довідки підприємств), а тому у відповідача відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії. Позивач зазначає про те, що відповідачем шляхом надання безпідставної відмови у призначенні пенсії порушено право ОСОБА_1 на соціальний захист.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
15.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх доводів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вказує на те, що позивачем при поданні заяви про призначення пенсії за віком 18.11.2020 року було додано довідки від 22.10.2020 №72/10, видані ТОВ «АГРО-ОВЕН». Проте при розрахунку стажу відповідачем не було зараховано періоди навчання позивача в ПТУ Дніпропетровського м`ясокомбінату з 01.09.1976 по 30.08.1977 та роботи на Дніпропетровському м`ясокомбінаті з 01.09.1997 по 21.02.1985, оскільки довідки від 22.10.2020 №72/10 видані на різні ім`я « ОСОБА_1 » (російською мовою), та « ОСОБА_1 », в той час як у паспорті позивача ім`я російською мовою зазначено як « ОСОБА_1 ». Також відповідач вказує на розбіжності у первинних документах, що були надані до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області до перевірки підприємством та у записах трудової книжки (запис №2). Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію за період з моменту звернення заявника за призначенням пенсії, відповідач посилається на передчасність таких вимог та наявність дискреційних повноважень пенсійного органу щодо прийняття даного рішення.
02.08.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач висловила незгоду із наданими у відзиві доводами ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та зазначила, що ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, а згідно трудової книжки позивача, у ОСОБА_1 наявний трудовий стаж у розмірі 29 років 08 місяців 29 днів (при 27 необхідних). Позивач зазначила, що відповідач міг би посилатись на довідку від 22.10.2020 №72/10 в тому разі, якщо б у позивача була відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній, однак, у випадку заявника, із основного документу - трудової книжки, вбачається підтвердження всіх періодів роботи. Отже, позивач вважає дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та просить задовольнити позов в повному обсязі.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №0400-010303-8/118425 від 10.12.2020 року «про відмову в призначенні пенсії» ОСОБА_1 було повідомлено, що заявниці необхідно звернутись до Лівобережного відділу обслуговування громадян (сервісний центр) для проведення перевірки періоду роботи з 01.09.1976 по 21.02.1985 згідно довідок №72/10 від 22.10.2020 року, оскільки надано дві довідки під одним номером, в якій містяться розбіжності в написанні ім`я заявника (російською мовою). ОСОБА_1 зазначеним листом також було повідомлено про відмову у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж позивача склав 21 рік 04 місяці 29 днів, при необхідних 27 роках.
Також, 19.02.2021 року позивачем було подано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області заяву за реєстровим №2178, до якої позивачем було додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру від 18.03.2004, паспорт НОМЕР_1 , трудову книжку НОМЕР_4 , довідку про прийняття на роботу (навчання) №05/02 від 05.02.2021, а також інші документи (в кількості п`яти): акт, наказ, опис, службова, рішення.
Не погодившись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у призначенні пенсії та зарахуванні періодів роботи та навчання до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 23 ч. 1 Європейської Соціальної Хартії (переглянутої) та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, прийнятий 09.07.2003 року (далі Закон № 1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Згідно з ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Відповідно до змісту ст. 5 Закону № 1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Стаття 26 Закону № 1058-IV визначає порядок та умови призначення пенсії за віком особі після досягнення нею віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 26 визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 44 Закону №1058-VІ, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 45 вищенаведеного Закону визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з ст. 48 Кодексу законів про працю України, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції, прийом на роботу без трудової книжки не допускається.
Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.
Відповідно до пункту 2.4. Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи) питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (надалі - Постанова №656) та даною Інструкцією.
Пунктом 1 Постанови №656 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Пунктом 13 Постанови №656 визначено, що всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.
При цьому, відповідно до пункту 18 Постанови №656, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637), також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Як встановлено судом, згідно з записами, які містяться в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 від 01.09.1977 року, ОСОБА_1 , у спірний період працювала та навчалась:
- з 01.09.1976 по 30.09.1977 - навчання в ПТУ Дніпропетровського м`ясокомбінату;
- з 01.09.1977 по 21.02.1985 - формувальник ковбасних виробів в Дніпропетровському м`ясокомбінаті (наказ 510 від 27.07.1977 про прийняття, наказ №28 від 21.02.1985 року про звільнення за скороченням відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП УССР).
Згідно довідки, виданої ТОВ «АГРО-ОВЕН» 05.02.2021 року за вих.№05/02, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 01.09.1976 року була зарахована до ПТУ Дніпропетровського м`ясокомбінату (наказ №1 від 31.08.1976 року), з 01.09.1977 року прийнята формувальником ковбасних виробів 3 розряду в ковбасний завод (наказ №510 від 27.07.1977 року); 14.02.1985 року звільнена за скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП УССР (наказ 25-к від 14.02.1985 року).
Судом встановлено, що вищезазначена довідка видана на виконання рекомендацій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, зазначених в акті №285/10.3-13 від 05.02.2021 року, щодо необхідності надання ТОВ «АГРО-ОВЕН» нової довідки про стаж роботи « ОСОБА_1 ».
Так, згідно висновків акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій №285/10.3-13 від 05.02.2021, перевіркою встановлено розбіжність між датою звільнення з роботи « ОСОБА_1 » (російською), яка наявна в наданих для перевірки первинних документах, а саме: 14.02.1985 наказ №25-к від 14.02.1985 та даними звільнення з роботи, які вказано в довідці від 22.10.2020 №72/10, а саме: 25.02.1985 наказ 28 від 21.02.85.
Отже, як встановлено судом з матеріалів справи, підставою для неврахування відповідачем вищезазначених періодів роботи позивача стало встановлення факту розбіжності між датою звільнення з роботи (Дніпропетровський м`ясокомбінат), зазначеною у трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 01.09.1977 року (наказ на звільнення датований 21.02.1985 року) та первинній документації підприємства (наказ на звільнення датований 14.02.1985 року). Також відповідач вказує на розбіжність у написанні ім`я позивача російською мовою в наданих документах - « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 ».
Суд критично ставиться до такої позиції відповідача, оскільки недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Щодо встановлених відповідачем розбіжностей у датах звільнення ОСОБА_1 з Дніпропетровського м`ясокомбінату необхідно зазначити, що з урахуванням встановлених обставин, видачею за результатами перевірки ГУ ПФУ в Дніпропетровській області 05.02.2021 року ТОВ «АГРО-ОВЕН» оновленої довідки, у відповідача були наявні підстави не врахувати 7 (сім) днів роботи позивача на підприємстві Дніпропетровський м`ясокомбінат, а саме - з 15.02.1985 по 21.02.1985 року, оскільки такий період роботи не підтвердився за результатами перевірки (фактично у трудовій книжці помилково зазначена дата звільнення позивача 21.02.1985 року та номер наказу).
Поряд з цим, період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1976 по 30.08.1977 в ПТУ Дніпропетровського м`ясокомбінату та роботи з 01.09.1977 по 14.02.1985 формувальником ковбасних виробів в Дніпропетровському м`ясокомбінаті підтверджується як записами трудової книжки НОМЕР_4 від 01.09.1977 року, так й відомостями ТОВ «АГРО-ОВЕН», зазначеними в оновленій довідці від 05.02.2021 року за вих.№05/02, відтак, такі періоди підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача.
При цьому, суд критично ставиться до посилань відповідача щодо розбіжностей в поданих ОСОБА_1 документах для призначення пенсії в частині написання ім`я позивача російською мовою - « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_1 », оскільки в трудовій книжці, що є основним документом, на титульній сторінці при заповненні її вперше ім`я позивача було зазначено, як « ОСОБА_1 », та здійснено заміну на « ОСОБА_1 » лише на підставі паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31.01.2001 року.
Водночас, суд зауважує повторно, що відповідно до п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення титульної сторінки трудової книжки позивача вперше), прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Таким чином, посадова особа, відповідальна за заповнення трудової книжки позивача, здійснила запис на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 на підставі документа, що посвідчував особу позивача на момент такого заповнення (01.09.1977 року).
Суд приходить до висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог також в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію за період з моменту звернення заявника за призначенням пенсії.
Стосовно посилань ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо втручання суду в дискреційні повноваження відповідача, суд звертає увагу на наступне.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року «Вассерман проти Росії» вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Крім того, суд приходить до того, що спірне рішення відповідача можна розцінювати як відмову, так як очікуваного позитивного результату, за наслідками розгляду поданих документів ОСОБА_1 не отримала.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З урахуванням наведеного вище, виходячи із аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суду судового збору у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №46888065 від 01.06.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду підлягає стягненню в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимога, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 605,33 грн.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною відмови в призначенні пенсії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, яка викладена у формі листа №0400-010303-8/118425 від 10.12.2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати весь наявний трудовий стаж ОСОБА_1 , згідно всіх наявних записів у трудовій книжці та наданих підтверджуючих довідок, а також період з 01.09.1976р. по 14.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 13 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати пенсію ОСОБА_1 з урахуванням наявного трудового та страхового стажу згідно усіх наданих до Пенсійного фонду довідок та відповідних записів у трудовій книжці, в тому числі, враховуючи період з 01.09.1976р. по 14.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 13 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість, що виникла у зв`язку з неврахуванням відповідного трудового стажу під час розрахунку пенсійних виплат (з 01.09.1976р. по 14.02.1985р., тобто 08 років 03 місяці 13 днів), починаючи з моменту звернення - з 18.11.2020р. з урахуванням індексації.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ) документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,33 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

05.08.2021

Рішення не набрало законної сили 05 серпня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник