Справа № 420/10681/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Городненської сільської ради Болградського району Одеської області П`ятої сесії VIII скликання від 25 лютого 2021 року №147-VIII Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яким було вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області;

зобов`язати Городненську сільську раду Болградського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, що виділена на викопіюванні (Місцезнаходження: Район: Болградський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 003; знаходиться в районі та поміж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області;

стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, у тому числі сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу;

зобов`язати відповідача надати звіт про виконання рішення суду по даній справі у строки встановлені судом в порядку ст. 382 КАС України.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 14.01.2021 року вона - ОСОБА_1 звернулась до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (що діє від та в особі Городненської сільської об`єднаної територіальної громади Болградського району Одеської області) з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, що виділена на викопіюванні (Місцезнаходження: Район: Болградський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 003; знаходиться в районі та поміж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області.

Також позивачем 14.01.2021 року було направлено до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області запит про доступ до публічної інформації стосовно земельної ділянки, виділеної, на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340 (та сама ділянка, на яку позивачем подавалось клопотання).

Однак, як вказує позивач, відповідь на даний запит розпорядник інформації не надав.

Запит та клопотання від 14.01.2021 року направлялись засобами поштового зв`язку, відправленню було присвоєно трек номер: 430. Відповідно до трекінгу відправлення, відповідач одержав його 20.01.2021 року.

Отже, позивач зазначає, що відповідь на запит мала бути надана до 25.01.2021, а рішення за результатами розгляду клопотання мало бути прийнято до 20.02.2021 року.

У подальшому, а саме 17.02.2021 року представником позивача було направлено відповідачу адвокатський запит від 16.02.2021 стосовно результатів розгляду вищезгаданого клопотання.

Даний запит відповідач одержав 20.02.2021 року та листом від 17.03.2021 року (який представник позивача одержав 23.03.2021 року) у відповідь направив оригінал рішення Городненської сільської ради Болградського району Одеської області П`ятої сесії VIII скликання від 25 лютого 2021 року №147-VIII «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким було вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

Не погоджуюсь із відмовою відповідача щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі клопотання від 14.01.2021 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому, доводи позивача щодо протиправності відмови відповідача мотивовані таким:

- підстави відмови у наданні дозволу є вичерпними та передбачаються лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- позивач звернувся з клопотанням до відповідача 14.01.2021 року з належними додатками стосовно вільної та належної до безоплатної приватизації ділянки, тому відповідач не мав права відмовляти позивачу;

- відповідач порушив строки розгляду клопотання, встановлені ч. 6 ст. 118 ЗК України та не надав причини відмови;

- стосовно інформації про запитувану земельну ділянку позивач зазначив, що 23.09.2019 його представник подав до Головного Управління Держгеокадастру у Одеській області запит про доступ до публічної інформації стосовно земельної ділянки, що знаходиться поруч із земельною ділянкою, яка має кадастровий номер: :01:003:0368. У відповідь на даний запит надійшов лист про надання інформації № ПІ-462/0-442/0/63-19 від 30.09.2019 року. У листі повідомлялось, що за інформацією, наданою Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області земельна ділянка загальною площею 75,22 га. яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527 га земельна ділянка загальною площею 43,11 г а, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номером :01:002:0554, :01:002:1214. :01:002:0609. :01:002:0596 розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарною сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки знаходяться в колективній власності КСП «Світанок», згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ОД від 15.02.1996 р. Відповідно до статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги та таку ділянку. Зазначені земельні ділянки сформовано до 2004 року, кадастрові номери не присвоєно, заяв про Державну реєстрацію даних земельних ділянок до Державного кадастрового реєстратора не надходило, у зв`язку з чим відомості в Державному земельному кадастрі відсутні.

04.11.2019 року представник позивача подав запит про доступ до публічної інформації, а 15.11.2019 надійшов лист ПІ-618/0-021-1028/69-19 про розгляд запиту на інформацію, де повідомлялось, зокрема, що згідно з пунктом 21 розділу X «Перехідні положення» ЗК України з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

- посилаючись на приписи ст. 12, 22, 116, 118, 122, 123 Земельного кодексу України, позивач вказав, що громадянин із земель комунальної власності має право на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Для цього він подає до відповідної сільської, селищної, міської ради клопотання, за результатами якого у місячний строк рада дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Також позивач вважає, що ефективним способом відновлення порушеного права, у даному випадку, є зобов`язання Городненської сільської ради Болградського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки саме такий спосіб виключатиме подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та необхідність повторного звернення до суду.

Ухвалою суду від 29 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з розглядом справи без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України.

21 липня 2021 року засобами електронного зв`язку до суду від Городненської сільської ради Болградського району Одеської області надійшли письмові пояснення щодо позову.

Згідно цих пояснень відповідач повідомляє, що підставою відмови позивачу слугували такі обставини, а саме. На момент розпаювання земель КСП «Світанок» у 1997 році пайовикам біло виділено по 1,19 га, в 2001 році за рішенням сесії Дмитрівської сільської ради особам, які досягли 18 років (по травень 2001 року) було виділено по 1 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням 29 сесії V скликання від 03.09.2009 № 21-5 «Про передачу земель, які залишились у запасі, для ведення особистого селянського господарства», мешканцям села Дмитрівка було передано 124 га із земель запасу для ведення особистого селянського господарства.

Як вказує відповідач, ОСОБА_1 претендує на земельну ділянку із земель цільового призначення - пасовища. Водночас, Городненська сільська рада відмовила у виділенні земельних ділянок, площею 2,0 га, щоб уникнути невдоволення та соціального вибуху між мешканцями с. Дмитрівка, тому що у багатьох взагалі відсутні земельні ділянки та у зв`язку з тим, що пасовища призначені для загального користування жителями села, вигону скоту та птиці.

12 липня 2021 року представником позивача через канцелярію суду подано заяву про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

У цій заяві представник позивач також зазначив, що після звернення до суду з даним позовом, позивач 25.06.2021 року отримав від Городненської сільської ради Болградського району Одеської області електронні листи, де відповідач вчергове відмовив у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Представник позивача вказує, що Городненська сільська рада розглянула позовну заяву ОСОБА_1 на сесії сільської ради і надала чергове незаконне рішення від 24.06.2021 року № 303-УІІІ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У цих діях відповідача позивач вбачає стійке небажання надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без будь-яких на те законних причин.

Вказані заяви по суті справи та додаткові пояснення залучені до матеріалів справи та прийняті судом до розгляду.

Інші заяви по суті справи, клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Розглянувши подані учасниками справи заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами у заявах по суті справи, 14 січня 2021 року позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, звернулась до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (68712, Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Широка, 39) із клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, що виділена на викопіюванні (Місцезнаходження: Район: Болградський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 003; знаходиться в районі та поміж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області або мотивовану відмову у наданні вказаного дозволу.

У клопотанні позивачка також зазначила, що право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використала. Надає згоду на обробку персональних даних.

Разом з клопотанням подані додатки: копії паспорту та ідентифікаційного номеру; графічний матеріал із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с. 20).

Клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач направляв на адресу відповідача засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправлення, на підтвердження чого надав до суду копії Опису вкладення у цінний лист від 14.01.2021 року зі штампом відділення поштового зв`язку «УКРПОШТА» Одеса 22 (а.с. 21 (зворот.стор.), а також накладної відділення поштового зв`язку «УКРПОШТА» від 14.01.2021 року з трек номером 30 (а.с. 23 (зорот.стор).

14 січня 2021 року ОСОБА_1 також звернулась до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області із запитом про доступ до публічної інформації з проханням надати інформацію стосовно земельної ділянки, виділеної, на викопіюванні, що знаходиться в районі та поруч із земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340 (та сама ділянка, на яку позивачем подавалось клопотання) (а.с. 21), зокрема:

« 1. Повідомити цільове призначення вказаної земельної ділянки відповідно до чинного генерального плану села, її місцезнаходження, площу.

2. Повідомити хто є розпорядником вказаної земельної ділянки?

3. Чи використовуються за цільовим призначенням?

4. Чи використовується за договорами оренди? Якщо так, то надати копії відповідних договорів з додатками?

5. Повідомити чи на вказану земельну ділянку видавалися дозволи на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки? Якщо так то надати відповідні копії рішень сільської ради,

6. Чи затверджувалася документація із землеустрою та надавалися земельні ділянки у власність? Якщо так надати відповідні копії рішень із вищевказаної земельної ділянки.

7. Надати копії сертифікатів чи державних актів на право власності на вказану земельну ділянку.

8. Що стало підставою для формування вищевказаної земельної ділянки? Чи відкриті поземельні книги на вищевказану земельну ділянку? Надати витяг з поземельної книги.

9. Повідомити, чи розпайовувалась вказана земельна ділянка? Надати відповідні копії рішень, документів, наказів з додатками до них.

10. Надати викопіювання з Генерального плану села стосовно вказаної земельної ділянки. Надати викопіювання з плану зонування села стосовно вказаної земельної ділянки.».

Як вказує позивач, відповідь на даний запит розпорядник інформації не надав.

Відповідач доказів на підтвердження або спростування отримання вказаного запиту про доступ до публічної інформації та/або надання відповіді на нього до суду не надав.

17 лютого 2021 року адвокат Ковальчук Олег Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області з адвокатським запитом від 16 лютого 2021 року, у якому просив повідомити про результати розгляду клопотання ОСОБА_1 від 14 січня 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою (а.с. 24-25).

25 лютого 2021 року, за результатом розгляду клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради, Городненською сільською радою прийнято рішення №147-VІІІ, яким вирішено: «Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.» (а.с. 26).

Вважаючи протиправною відмову відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою на підставі поданого клопотання від 14 січня 2021 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Право власності на землю гарантується частиною другої статті 14 Конституції України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею (ч. 1 ст. 2 Земельного кодексу України).

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ч. 2 ст. 2 Земельного кодексу України).

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені статтею 121 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований статтею 118 Земельного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 6 цієї статті, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122).

Згідно приписів статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відтак, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За приписами п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішується питання щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

При цьому, ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України визначає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 14 січня 2021 року позивач направляв на адресу Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (68712, Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Широка, 39) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправлення, на підтвердження чого надав до суду копії Опису вкладення у цінний лист від 14.01.2021 року зі штампом відділення поштового зв`язку «УКРПОШТА» Одеса 22 (а.с. 21 (зворот.стор.), а також накладної відділення поштового зв`язку «УКРПОШТА» від 14.01.2021 року з трек номером 30 (а.с. 23 (зорот.стор).

У позовній заяві позивач стверджує, що поштове відправлення з трек номером 30, а відтак і клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою від 14 січня 2021 року, відповідно до трек номеру 30, відповідач отримав 20.01.2021 року. Отже, на переконання позивача, рішення за результатами розгляду клопотання мало бути прийнято до 20.02.2021 року, натомість прийнято 25.02.2021 року.

Надаючи оцінку наведеним обставинам, суд виходить із того, що оскільки позивачем не надано до суду роздрукований з веб-сайту «УКРПОШТА» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) трекінг відправлення за номером 30, а станом на час розгляду справи судом вказаний трекінг відправлення не зберігається у системі відстежень на сайті «УКРПОШТА» (за закінченням терміну зберігання), враховуючи, незначну кількість перевищення строку між датою клопотання (14.01.2021 року) та датою прийняття відповідачем рішення №147-VІІІ (25.02.2021 року), то оскарження рішення прийняте в межах визначеного ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України строку.

При цьому, дата 20 лютого 2021 року, на яку посилається позивач як на кінцеву дату прийняття відповідачем рішення за результатами розгляду клопотання, є вихідним днем (субота).

У відповідності з приписами ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду клопотання позивача від 14 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області, рішенням Городненської сільської ради №147-VІІІ від 25 лютого 2021 року відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.» (а.с. 26).

Надаючи оцінку правомірності підстав відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою на підставі клопотання від 14 січня 2021 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, з урахуванням зазначених вище норм Земельного кодексу України, подано відповідні документи для отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, а саме: копії паспорту та ідентифікаційного номеру; графічний матеріал із позначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Приписами ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Натомість, рішення Городненської сільської ради №147-VІІІ від 25 лютого 2021 року взагалі не містить жодного посилання на мотиви його прийняття та підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Спірне рішення складається лише з констатації: «Відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.» (а.с. 26).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що за наслідками розгляду клопотання позивача від 14 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області, відповідачем прийнято рішення, яке не відповідає вимогам ч. 7 ст. 118, ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку, що спірне рішення відповідача не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, яка вимагає від суб`єктів владних повноважень прийняття рішень, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Городненської сільської ради Болградського району Одеської області П`ятої сесії VIII скликання від 25 лютого 2021 року №147-VIII Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яким було вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної форми власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.

Що стосується позовних вимог, у яких позивач просить зобов`язати Городненську сільську раду Болградського району Одеської області надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, що виділена на викопіюванні (Місцезнаходження: Район: Болградський КОАТУУ: Зона: 01 Квартал: 003; знаходиться в районі та поміж земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340), з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області.

Відповідно до статті 1 Закону України Про землеустрій, проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

До матеріалів справи позивачем додано копію листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 30 вересня 2019 року № ПІ-462/0-442/0/63-19, у якому повідомлялось, що за інформацією, наданою Відділом у Болградському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області земельна ділянка загальною площею 75,22 га. яка межує з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:002:0599, :01:003:0527 га земельна ділянка загальною площею 43,11 г а, яка межує з земельними ділянками з кадастровими номером :01:002:0554, :01:002:1214. :01:002:0609. :01:002:0596 розташовані на території Дмитрівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населених пунктів), відносяться до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення товарною сільськогосподарського виробництва. Дані земельні ділянки знаходяться в колективній власності КСП «Світанок», згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ОД від 15.02.1996 р. Відповідно до статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги та таку ділянку. Зазначені земельні ділянки сформовано до 2004 року, кадастрові номери не присвоєно, заяв про Державну реєстрацію даних земельних ділянок до Державного кадастрового реєстратора не надходило, у зв`язку з чим відомості в Державному земельному кадастрі відсутні (а.с. 30-31).

У рішення про відмову №147-VІІІ від 25 лютого 2021 року відповідач не посилався на те, що заявлені позивачем земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:002:0599, :01:003:0535, :01:003:0340 не були вільними.

Так само й у відзиві на позовну заяву відповідач не зазначав, що зазначені земельні ділянки не є вільними.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд також виходить із того, що в рішенні відповідача не вказано про невідповідність клопотання позивача вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, яка визначає зміст такого клопотання (у клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки).

Як вже було зазначено, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельний кодекс України встановлює, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Від перевірки цих підстав залежить рішення органу, що уповноважений розпоряджатись земельною ділянкою про надання чи відмову в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №756/6448/16-а.

Отже, відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого та мотивованого рішення за його клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою підлягає відновленню шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання гр. ОСОБА_1 від 14 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області, з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.

Суд вважає передчасними позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, з огляду на таке.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином суд не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Зазначення судом конкретних дій відповідача під час розгляду скарги, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у своєму рішенні по справі № 813/2273/18 від 20.08.2019 року.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу які передбачені законом, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх названих підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі, суд перебиратиме на себе повноваження суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, адміністративний позов ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області підлягає частковому задоволенню, у тому числі шляхом виходу суду за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача.

Що стосується посилань позивача на те, що Городненська сільська рада розглянула позовну заяву ОСОБА_1 на сесії сільської ради прийняла рішення від 24.06.2021 року № 303-УІІІ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд зазначає, що правомірність рішення від 24.06.2021 року № 303-УІІІ не є предметом позовних вимог та не входить до предмета доказування у цій справі.

Також у прохальній частині позову позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зазначає наступне.

Приписами 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Позивачем до суду не надано доказів того, що відповідач може ухилятися від виконання даного рішення суду. Позивачем не наведено інших причин та не надано доказів на їх підтвердження, у зв`язку з чим суд не вважає за необхідне встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, за звернення до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908, 00 грн., згідно квитанції від 21 червня 2021 року №55001 (а.с. 9).

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат зі сплати судового здійснюється на користь позивача у розмірі 908,00 грн., де 908, 00 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Попередньо у пункті третьому позовної заяви позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

До матеріалів разом із позовною заявою до суду надано:

копію Договору про надання професійної правничої допомоги №02/6 від 09.08.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатом Ковальчуком Олегом Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2228 від 26.06.2012 року) (а.с. 10, 36);

копію Додатку №1 до Договору про надання професійної правової допомоги від 09.08.2020 року у вигляді Акту прийому-передачі юридичних послуг адвокатом клієнту, загальною вартістю 22 000, 00 грн. (а.с. 37);

копію опису юридичних послуг адвокатом клієнту (а.с. 36 (зворот.стор.);

копію прибуткового касового ордеру (без дати та номеру) на суму 22 000, 00 грн. (а.с. 37 (зворотю.стор.).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не надав до суду обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а у відзиві на позовну заяву заперечував щодо вимоги стосовно розподілу судових витрат.

У відповідності з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу у розмірі 22 000, 00 грн. не є співмірним із складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Суд враховує, що даний спір не є складним, не потребує значного витрачання часу для підготовки правової позиції, складання відповідних процесуальних документів та інших заяв по суті справи, а тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення всієї заявленої суми витрат на правничу допомогу з Городненської сільської ради Болградського району Одеської області на користь ОСОБА_1 .

Суд також враховує, що стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, у зв`язку із чим суд вважає, що обґрунтованим та розумним розміром витрат за надання правової допомоги у цій справі є сума 5000, 00 грн., оскільки такий розмір гонорару є співмірним зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

На підставі викладеного, враховуючи досліджені докази, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру судових витрат.

При цьому, враховуючи, що суд зробив висновок про часткове задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивачки належить 2500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу здійснені ним документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 908, 00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 2 500, 00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 132, 134, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Городненської сільської ради Болградського району Одеської області визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Городненської сільської ради Болградського району Одеської області П`ятої сесії VIII скликання від 25 лютого 2021 року №147-VIII «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким було вирішено «відмовити гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населеного пункту с. Дмитрівка Городненської сільської ради Болградського району Одеської області.».

Зобов`язати Городненську сільську раду Болградського району Одеської області повторно розглянути клопотання гр. ОСОБА_1 від 14 січня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, комунальної власності (колективної), орієнтовною площею 2,0 га, у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту Дмитрівської сільської ради (що входить до Городненської сільської об`єднаної територіальної громади) Болградського району Одеської області, з урахуванням висновків суду, наданих у цьому рішенні.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (; 68712, Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Широка, 39) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Стягнути з Городненської сільської ради Болградського району Одеської області (; 68712, Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Широка, 39) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500, 00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Городненська сільська рада Болградського району Одеської області (; 68712, Одеська область, Болградський район, с. Городнє, вул. Широка, 39).

Суддя О.В. Глуханчук