Справа № 560/6007/21
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/6007/21
УХВАЛА

іменем України

27 серпня 2021 рокум. Хмельницький
Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Божук Д.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Поновити строк для подання позовної заяви.

2. Визнати, що строк повторного огляду медико-соціальною експертною комісією пропущений з поважних причин.

3. Визнати протиправною відмову відповідача провести перерахунок та виплату пенсій з 01.06.2016 року по 22.03.2017 року;

4. Зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії з 01.06.2016 року по 22.03.2017 року у повному розмірі відповідно до законодавства.

5. Звільнити від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Ухвалою суду від 31.05.2021 причини пропуску строку звернення до суду визнано неповажними. Позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Судом в ухвалі зазначено, що недоліки можуть бути усунені позивачем шляхом подання до суду:

- письмової заяви, в якій вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду, якщо такі є, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

- доказів сплати судового збору у розмірі 908 грн., або доказів того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Позивачем надіслано до суду заяву від 14.06.2021, в якій вказує, зокрема, що у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17 на підставі аналізу положення ч. 1 ст. 122 КАС України у системному зв`язку з положенням ч.2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Верховний Суд дійшов висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом. Такий висновок ґрунтується на тому, що право особи на отримання пенсії є безумовним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань у соціальній сфері.

Враховуючи той факт, що під час повторного огляду 23.03.2017 позивач знову визнана особою з інвалідністю, вказує, що має право на виплату пенсії за період з 01.06.2016 по 22.03.2017.

Крім цього, позивач вказує, що звернулась в інші установи для надання довідки, що позивач не працювала та не мала іншого доходу, однак відповідь ще не отримала.

Так, позивачем надано заяву від 09.06.2021 щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків. Відповідно до посвідчення від 22.08.2013 позивач має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Згідно довідки Хмельницького міського центру зайнятості від 10.06.2021 №4222, позивач станом на 10.06.2021 у пошуках роботи не зверталась.

Ухвалою суду від 23.06.2021 продовжено ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Позивачем подано заяву від 17.08.2021, в якій вказує, що на невиплату соціальних виплат, зокрема, пенсії по інвалідності, термін позовної давності не поширюється. Також позивачем додано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів від 11.06.2021, згідно яких сумарно сума доходів позивача за 2020 рік становить 44749,95 грн.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з ст.8 Закону №3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч.2 ст.8 Закону №3674 суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Предметом позовної заяви є захист соціальних прав позивача.

Також наявними у матеріалах справи документами підтверджується скрутне матеріальне становища позивача, як члена багатодітної сім`ї, який звернувся до суду за захистом своїх соціальних прав, а відтак у відповідності до вимог ст.133 КАС України та ст.8 Закону України "Про судовий збір" його слід звільнити від сплати судового збору.

Водночас, досліджуючи поважність вказаних причин пропуску позивачем строку на звернення до суду, суд зазначає, що жодних істотних і вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які б непереборно перешкоджали позивачу звернутись до суду протягом усього часу його пропуску, заява про поновлення пропущеного строку не містять.

Так, за загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

В ухвалі суду від 31.05.2021 судом було встановлено, що позивач мав би звернутись до суду з позовом протягом 6 місяців з дня отримання пенсійної виплати після продовження виплати такої з 22.03.2017.

Крім того, листом відповідача від 26.03.2018 позивач була повідомлена про те, що підстави для виплати пенсій за період з 01.06.2016 по 21.03.2017 відсутні, так як за цей період не було встановлено групу інвалідності.

Після отримання від відповідача листа від 26.03.2018 позивач знову звернулась до пенсійного органу.

Листом відповідача від 22.05.2018 відповідачу також роз`яснено, що пенсія по інвалідності виплачується протягом періодів, в які особу згідно виписок з акту огляду МСЕК визнано особою з інвалідністю.

Проте навіть після отримання таких листів позивачем не було подано позову до суду у межах визначеного КАС України строку.

Позивач в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду фактично вказує про обставини, які мали місце ще у 2016 році, при цьому пов`язує такі насамперед із невчасним з`явленням на повторний огляд до МСЕК. Доводів, які б заважали звернутись до суду після проходження МСЕК у 2017 році, або після отримання листів відповідача у 2018 році, не наведено.

Суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Верховний Суд у постанові від 19 січня 2021 року по справі № 300/1411/19 зазначив, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року по справі №540/2097/18 виклав правову позицію, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом.

Суд також враховує, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої, зокрема, триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених в постановах Верховного Суду, щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (п.43 постанови).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у справі №240/12017/19 наголосила на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Таким чином, доводи позивача про те, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком та незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом, є помилковими.

Отже, вказані позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Суд також вважає помилковими посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, оскільки дані справи (ця справа та справа №646/6250/17) не є подібними, зважаючи на те, що предмет спору у справі №646/6250/17 стосувався вже нарахованої, однак не виплаченої пенсії з вини пенсійного органу. У спірному ж випадку мова йде про ще ненараховану пенсію.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року по справі №620/1033/19.

Посилання позивача на інші правові висновки, викладені в окремих постановах Верховного Суду, також є безпідставними, оскільки предмет розгляду у вказаній справі відмінний від предмету розгляду у наведених позивачем судових рішеннях.

Відповідно до ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду обставини пропуску строку звернення до суду визнані неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 9 частини 4 статті 169, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані у заяві позивача від 14.06.2021.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяД.А. Божук