Справа № 200/1203/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2021 р. Справа№200/1203/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

02 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С. від 08 лютого 2021 року позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи, зобов`язано відповідача надати суду у строк до 09.03.2021 року відзив на позовну заяву, всі письмові і електронні документи, що підтверджують заперечення проти позову; пояснення щодо підстав відмови у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 та рішення про відмову у реєстрації його місця проживання; доказ направлення відзиву та вказаних документів позивачу.

Ухвалою судді Михайлик А.С. від 08 квітня 2021 року провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, закрито.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів від 15 червня 2021 року, була скасована ухвала Донецького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2021 року про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а справу № 200/1203/21-а - направлено для продовження розгляду справи до Донецького окружного адміністративного суду.

25 червня 2021 року вказана адміністративна справа надійшла до Донецького окружного адміністративного суду, та згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, від 25 червня 2021 року, за наслідками автоматизованого розподілу визначений новий склад суду с. Христофоров А.Б.

Ухвалою від 30 червня 2021 року справа № 200/1203/21-а прийнята суддею Христофоровим А.Б. до провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач, як представник своєї малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання.

Зазначає, що за результатами розгляду її заяви відповідач відмовив їй у задоволенні її заяви на підставі пп. п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» № 207 від 02.03.2020 у зв`язку із відсутністю згоди батька ОСОБА_3 .

З вказаною відмовою відповідача позивач не згодна з тих підстав, що шлюб з ОСОБА_3 розірвано, а спору щодо місця проживання їхньої дитини ОСОБА_2 не має.

Крім того позивач зазначила, що ОСОБА_3 жодних зв`язків з дитиною не підтримує, відповідного утримання не здійснює, оскільки, на думку позивача, відсутній на території України.

Позивач вважає, що відсутність місця реєстрації у її дитини за місцем фактичного проживання суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, що гарантовані Конституцією України та Законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, що жодним чином не відповідає принципу правової визначеності, як невід`ємної складової верховенства права .

У відзиві на позов ОСОБА_1 Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради зазначив, що 16.12.2020 року позивач звернулась до Департаменту щодо реєстрації за місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , проте їй було відмовлено на підставі пункту 11 Правил реєстрації, у зв`язку з тим, що особа не подала необхідних документів, а саме відсутня згода батька дитини на проведення зазначеної дії.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позитивне рішення про реєстрацію/зняття з місця реєстрації місця проживання особи може бути прийнято органом реєстрації за умови подання передбачених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правилами документів.

Крім того вказує на те, що в разі якщо особа не подала необхідних документів, то за приписами статті 9 прим. 1 Закону та пункту 11 Правил реєстрації, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання. У разі проведення процедури реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання з порушенням вимог законодавства, така дія відповідно до пункту 28 Правил скасовується.

Крім того відповідач вказує на те, що у разі неможливості отримання згоди батька дитини до такої заяви про реєстрацію місця проживання додається відповідне рішення суду про визнання місця реєстрації малолітньої дитини за адресою матері.

У зв`язку із чим відповідач вважає позов не обґрунтованим та просить суд відмовити у його задоволенні повністю.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 11-12).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Іллічівський район міста Маріуполя, батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.01.2012 року серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 лютого 2013 року № 264/1276/13-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу задоволені, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Вказаним рішенням спір щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 не вирішувався.

Спір щодо проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 відсутній.

Вказане рішення набуло законної сили 12.03.2013 року (а.с. 16-17).

16.12.2020 р. ОСОБА_1 звернулася до Департаменту адміністративних послуг Маріуполської міської ради з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , що є зареєстрованим місцем проживання позивачки (а.с. 15).

Згідно з відміткою на заяві 16.12.2020 року Департаментом адміністративних послуг Маріуполської міської ради в реєстрації місця проживання відмовлено, оскільки відповідно до п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207 "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" не надано згоду батька на реєстрації місця проживання дитини (зв. бік а.с. 15).

Спір, що є предметом розгляду в цій справі, виник через відмову відповідача здійснити реєстрацію місяця проживання малолітньої дитини позивача за визначеною позивачем адресою, оскільки в порушення вимог п.18 Правил реєстрації місця проживання, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207, не було надано згоду батька дитини.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон № 1382-IV) громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно з частиною восьмою статті 6 Закону № 1382-IV забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.

Статтею 9-1 Закону № 1382-IV передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;

- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;

- для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Пункт 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 (далі - Правила): для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

- право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

- право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

- проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Відповідно до пункту 4 Правил громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

На підставі пункту 2 Інструкції з визначення критеріїв перинатального періоду, живонародженості та мертвонародженості, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2006 року № 179, Новонароджений - медичний термін, який означає дитину з моменту народження або вилучення з організму матері після повного 22-го тижня вагітності (зі 154-ї доби від першого дня останнього нормального менструального циклу) до закінчення повних 4-х тижнів життя (28 діб).

Згідно з пунктом 5 Правил батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.

З аналізу норм законодавства, наведених у пунктах 27-32 слідує, що для реєстрації місця проживання особа подає, зокрема, свідоцтво про народження дітей або дані щодо реєстрації малолітніх дітей за місцем проживання одного із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування), також, заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи, (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання) (пункт 18 Правил).

Підставою відмови у прийнятті спірного рішення відповідачем визначено пункт 11 Правил у зв`язку з ненаданням відповідних документів або інформації, а саме згоди батька.

Перелік документів, необхідних для здійснення реєстрації малолітньої дитини, визначено пунктом 18 Правил, у тому числі і частиною четвертою вказаного пункту, отже, другий з батьків повинен надати свою письмову згоду у присутності особи, яка приймає заяву, або така згода підтверджується на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року № 296/8597/16-а та в постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року № 642/5375/17.

На підставі чого, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем до органу реєстрації не було подано документів або інформації, передбаченої пунктом 18 Правил №207 щодо згоди батька на проведення реєстрації місця проживання дитини, то відповідач обґрунтовано відмовив у здійсненні реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, суд доходить висновку про не обґрунтованість пред`явленого позову та про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192, 194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради місцезнаходження: 87500, Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, 70; ) про визнання протиправним та скасування рішення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 та зобов`язання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради здійснити реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ., - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28 серпня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров