Справа № 640/6404/20
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м. Київ № 640/6404/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУДЦЕНТР» (08141,

Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул.

Київська, буд. 33)

до Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, просп.

Перемоги, 14)

третя особа Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки Державної служби

України з безпеки на транспорті (03083, м.Київ, проспект Науки, 57)

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМБУДЦЕНТР» (надалі по тексту також - позивач) з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також - відповідач) за участю третьої особи - Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт №026526 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10 січня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №026526 від 10 січня 2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №026526 від 10 січня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати акт №197541 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 січня 2020 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №179532 від 10 лютого 2020 року.

Мотивуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що автомобіль позивача, який проходив габаритно-ваговий контроль, має дві здвоєні осі, відтак визначення маси автомобіля та навантаження на здвоєні осі шляхом сумування осьових навантажень на кожну напіввісь є неправильним, оскільки при такій конструкції для визначення навантаження на кожну здвоєну вісь такі дві напівосі, які утворюють здвоєну вісь, повинні зважуватися разом.

Також позивач повідомив, що автомобілем позивача перевозилась бетонна суміш (рідкий вантаж), яка перевозиться спеціально обладнаними автобетонозмішувачами та потребує постійного перемішування для збереження однорідності бетонної суміші, тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень повної маси автомобіля та здвоєної осі.

Крім того, як стверджував позивач, з актів, довідки та розрахунку неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при зважуванні транспортного засобу позивача; який відсоток таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію).

Додатково представник позивача зазначив, що позивачем перевозився подільний вантаж, оскільки бетонну суміш можна розподілити на частини будь-якої ваги та перевозити їх окремими транспортними засобами. Водночас, діючим законодавством не передбачено можливості надання дозволу великоваговим транспортним засобам для перевезення подільних вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень. Тобто, на думку позивача, навіть при умові порушення вагових параметрів, які перевищують нормативні, він не може нести відповідальність за таке перевищення без відповідного дозволу, оскільки на перевезення таких вантажів дозвіл не видається.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідною ухвалою суду закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо оскарження актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 10 січня 2020 року та про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10 січня 2020 року, а також розрахунку від 10 січня 2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №026526 від 10 січня 2020 року.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що документи на ваги завжди знаходяться в пункті здійснення габаритно-вагового контролю та надаються всім водіям для ознайомлення.

Також, відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю, затвердженої Міністерством економічного розвитку, не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Крім того, відповідач стверджував, що позивачу направлявся виклик на розгляд акту №197451 від 10 січня 2020 року, однак позивач не з`явився.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

При цьому, суд враховує подане позивачем клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2020 року по вул. Григоровича-Барського у м. Києві посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF НОМЕР_1 , що перевозив бетонну суміш, який використовується ТОВ «Промбудцентр» на підставі договору оренди транспортного засобу.

З довідки №0013253 від 10 січня 2020 року про результати здійснення габаритно-вагового контролю вбачається, що автомобіль позивача мав фактичну повну масу 41,08 тон та фактичне навантаження на першу вісь - 7,34 тони, на другу вісь - 8,84 тони, на третю - 12,38 тон, на четверту - 12,42 тони. При цьому, автомобіль має дві здвоєні осі.

10 січня 2020 року відповідачем складено акт №026526 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Також, 10 січня 2020 року відповідачем сформовано розрахунок №026526 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого сплаті підлягає 9,94 євро.

Крім того, 10 січня 2020 року співробітниками позивача складено акт №197541 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, з якого вбачається, що під час перевірки виявлено порушення, а саме перевищення вагових параметрів, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Товариством з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр», заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті 10 лютого 2020 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №179532, якою до позивача за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, відповідальність за яке передбачена абз. 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 0000,00 грн.

Незгода позивача із вказаною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Отже, з огляду на викладене, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Судом встановлено, що 10 січня 2020 року по вул. Григоровича-Барського у м. Києві посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF НОМЕР_1 , що перевозив бетонну суміш, який використовується ТОВ «Промбудцентр» на підставі договору оренди транспортного засобу.

Проведення вказаної рейдової перевірки відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, відповідачем правомірно при здійсненні габаритно-вагового контролю у спірному випадку перевірялась у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку.

Згідно чеку зважування від 10 січня 2020 року виявлено факт навантаження на вісь 1 7,340, на вісь 2 - 8,840, на вісь 3 - 12,380, на вісь 4 - 12,520, загальна - 41,080.

В даній справі позивач заперечує факт перевищення вагових параметрів транспортного засобу та не погоджується з діями відповідача щодо оформлення результатів габаритно-вагового контролю транспортного засобу товариства. Позивач зазначає про некоректне зважування посадовими особами відповідача вантажу та неврахування при зважуванні стану вантажу (подільний вантаж - цемент), невідповідність зважувального обладнання, а також вказує на відсутність методики виконання вимірювання навантажень та маси транспортних засобів.

Суд зазначає, що зважування транспортного засобу позивача здійснювалось за допомогою ваги автомобільні тензометричні тип «Лахта-У» СВ-80000А/18), заводський номер 1017, вказані ваги на підставі повірки ДП «Київоблстандартметрологія» визнані придатними і допущені до експлуатації.

Таким чином, суд приходить до висновку, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був у користуванні позивача, здійснювався технічними засобами, що пройшли повірку, мають відповідний сертифікат та є придатними до застосування. Також суд зауважує, що при перевірці/зважуванні транспортного засобу у водія товариства не виникло сумнівів і потреби пересвідчитися у тому, чи відповідає згаданий засіб вимірювальної техніки державним стандартам.

Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який був у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр» виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31 Порядку № 879.

Згідно з пунктом 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

У відповідності з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

На виконання вищезазначених норм, у зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідностей фактичних вагових параметрів нормам та правилам, посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт №026526 від 10 січня 2020 року про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та Розрахунок №026526 від 10 січня 2020 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд у розмірі 9,94 евро.

Аналогічна правова позиція щодо розрахунку плати за проїзд висловлена Верховним Судом у постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16.

Стосовно відсутності затвердженої спеціально уповноваженим органом у сфері метрології методики, на підставі якої проводиться процес вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу Мінекономрозвитку, то така дійсно не затверджена.

Однак, суд вважає, що процес зважування є максимально автоматизованим, проводиться відповідно до інструкції з експлуатації вагового обладнання, не вимагає спеціальних наукових знань чи наукового підходу.

Відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17.

З приводу доводів позивача про необ`єктивність здійснення відповідачем вимірювання ваги транспортного засобу через зважування автомобіля з подільним (цемент) вантажем, який є рухомим і може переміщуватись у русі з одної осі на іншу, суд їх вважає безпідставними та не підтвердженими відповідними доказами.

Водночас суд вважає, що автомобіль заїжджає на платформу ваг повільно зі швидкістю не більше 5-6 км на годину і така швидкість руху не може призвести до зміщення вантажу.

Суд звертає увагу, що здійснювалось перевезення вибухового вантажу, а тому під час руху по дорозі не можливе переміщення вантажу та зміна ваги по осям, адже перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження.

Навантажуючи транспортний засіб, позивач повинен враховувати переміщення вантажу, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху, іншим учасникам дорожнього руху.

Висновки суду про безпідставність тверджень перевізника про те, що маса сипучого вантажу не є сталою у різних точках автомобіля під час заїзду на вагу, що може свідчити про помилковість результатів зважування, узгоджуються з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.07.2019 у справі №803/1540/16.

Отже, матеріалами справи підтверджено перевищення позивачем вагового габаритного нормативного параметра автомобіля, що є складом правопорушення, за який абз. 16 ч. 1 ст. 60 Законом України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

На підставі викладеного, судом не вбачається підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови від 10 лютого 2020 року №179532 та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення вимог.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність спірної постанови №179532 від 10 лютого 2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу, тому у задоволенні адміністративного позову про її скасування слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позовних вимог, підстави для присудження йому понесених судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 72-74, 77, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Промбудцентр» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук