Справа № 200/9817/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

25 серпня 2021 р. Справа №200/9817/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

суддя Донецького окружного адміністративного суду Голубова Л.Б., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання протиправним рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 26 від 13.02.2019 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 07.02.2019 року № 78 про призначення пенсії за віком зарахувавши періоди роботи: з 29.07.1976 року по 29.09.1976 року в АРМ Донецька спецавтобаза № 0401; з 10.01.1976 року по 25.02.1977 року курси водія 3 класу в облавтоучкомбінаті; з 15.03.1977 року по 26.04.1977 року в автооб`єднанні 04661 Донецького ордену Жовтневої Революції; з 03.05.1977 року по 24.04.1979 року службу в лавах Радянської армії; з 22.05.1979 року по 08.05.1980 року в автооб`єднанні 04661 автоколони № 5 Донецького ордену Жовтневої Революції; з 30.05.1980 року по 10.01.1896 року в Донецькому виробничому об`єднанні «Точмаш»; з 22.01.1986 року по 17.08.1996 року в автотранспортному виробничому об`єднанні УС «Днепрканалстрой»; з 13.09.1996 року по 01.10.1996 року в Донецькому автотранспортному підприємстві; з 04.11.1996 року по 16.06.1997 року в Відневському пасажирському автотранспортному підприємстві; з 14.07.1997 року по 12.04.1998 року в військовій частині 98908 «К»; з 26.04.1998 року по 18.06.1998 року за контрактом на регулярних міських пасажирських маршрутах; з 17.07.1998 року по 16.06.1999 року в ТТВ «Комета-ЮП»; з 28.12.1999 року по 24.06.2000 року в Ясинуватському міському центрі зайнятості Донецької області; з 29.06.2000 року по 23.10.2000 року у ПП ОСОБА_2 ; з 01.11.2000 року по 29.11.2001 року у СПД ОСОБА_3 ; з 20.09.2002 року по 01.07.2004 року у СПД ОСОБА_4 ; з 02.08.2004 року по 01.04.2005 року в ТОВ «Авторесурс Донбасса»; з 02.06.2005 року по 01.07.2009 року в ТОВ «Група Компаній Трансагенство».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою суду встановлено факт пропуску позивачем строку звернення з позовом до суду, встановленого ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зобов`язано надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Представником позивача на виконання ухвали суду від 05 серпня 2021 року надано заяву про поновлення строку звернення до суду.

На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду представником позивача вказано, що 07.02.2019 року позивач звернувся до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком, проте, рішенням Пенсійного фонду № 26 від 13.02.2019 року було відмовлено в призначенні пенсії. Зазначає, що оскільки у позивача відсутній оригінал трудової книжки, він був змушений звернутись до підприємств та установ на яких працював у минулому, для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії.

Наголошує, що через відсутність коштів з лютого 2019 року не міг здійснити виїзд до м. Донецьк та Макіївка. У березні 2020 року запроваджені карантині обмеження на території України у зв`язку з чим пункти пропуску на непідконтрольну територію були закриті.

Довідки отримав тільки у 2021 році, оскільки підприємства та установи зазначених підприємств знаходяться на непідконтрольній території України.

З викладених обставин у заяві про поновлення строку звернення до суду, представник позивача просить поновити строк звернення до суду та визнати поважними причини пропуску строку.

Ознайомившись із викладеними представником позивача доводами, наведеними в обґрунтування своєї позиції щодо поновлення строків звернення до суду, дослідивши матеріали заяви про поновлення строку звернення до суду та матеріали позовної заяви, що мають значення для правильного вирішення даного питання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, інститут строків звернення до суду в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Положення частин 1 та 2 ст.123 КАС України встановлюють, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід зазначити, що суд може встановити наявність підстав для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах доводів, наведених особою, яка подала позовну заяву. При цьому з огляду на принцип правової визначеності поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі, підтверджені належними доказами, обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а, визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку.

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Таким чином, вище вказаними статтями визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Разом з тим, після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але такий може бути повернено або залишено без розгляду лише на тій підставі, що пропущено строк звернення, якщо судом не буде встановлена наявність поважних причин для пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався з рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 26 від 13.02.2019 року про відмову в призначенні пенсії, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак до суду позивач звернувся 30.07.2021 року, тобто майже через два з половиною роки після того, як дізнався про порушення своїх прав.

У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач наголошує на тому, що через відсутність коштів з лютого 2019 року не міг здійснити виїзд до м. Донецьк та Макіївка. У березні 2020 року запроваджені карантині обмеження на території України у зв`язку з чим пункти пропуску на непідконтрольну територію були закриті, що унеможливлювало здійснювати збір доказів, проте, суд не приймає зазначені доводи до уваги, оскільки у позивача був рік починаючи з лютого 2019 року по березень 2020 року для виїзду на непідконтрольну територію України для збору доказів до закриття пунктів пропуску на тимчасово непідконтрольну територію України.

Також, суд наголошує, що по теперішній час (серпень 2021 року) пункти пропуску на тимчасово непідконтрольну територію України не відкрились та не працюють в штатному режимі, проте позивачу якимось чином вдалось здійснити збір довідок, які датовані квітнем, червнем 2021 року.

Більш того, суд наголошує, що позивач не був позбавлений права звернення до суду з позовом про скасування рішення Ясинуватського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 26 від 13.02.2019 року про відмову в призначенні пенсії, після його отримання без здійснення дій направлених на збір доказів, проте, позивач протягом шести місяців не скористався своїм правом на захист порушеного права.

Таким чином, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом не можна вважати поважними.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно, чинне законодавство України обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Вирішуючи питання щодо визнання поважними чи не поважними причини пропуску звернення до суду, суд виходить із принципів адміністративного судочинства та практики Європейського суду з прав людини.

Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

Держава в розрізі її елементів - суб`єктів владних повноважень користується (користуються) певною свободою розсуду у сфері регулювання права на доступ до суду, в тому числі його фінансової складової.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні від 13.09.2006 року по справі № 6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 року по справі 21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позиція суду також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-2469цс16 та постанові від 22 лютого 2017 року у справі №6-17цс17.

При цьому позивач не надав будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.11.2018 року у справі № 305/2056/15-а, дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Це дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо публічно-правові відносини стали спірними, запобігає зловживанню правом зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень при виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови призводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Враховуючи, що позивачем не наведено обставин та не надано відповідних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про виникнення об`єктивних перешкод в реалізації позивачем права на звернення до суду за захистом порушених прав у спірних правовідносинах в межах строку звернення до суду, установленого законом, а наведені причини пропуску строку є неповажними, позовну заяву належить повернути у відповідності до приписів ч. 2 ст. 123 КАС України.

Згідно частини 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, якщо підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані судом неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Тому, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів поважності причин пропуску даного строку, суд вважає, що позовну заяву необхідно повернути позивачеві відповідно до вимог частини 2 статті 123 та п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Згідно частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 160, 161, частиною 2 статті 123, пунктом 9 частини 4 статті 169, частиною 8 статті 169, статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві разом з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повний текст ухвали складено та підписано 25 серпня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтями 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова