Справа № 420/7463/21
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7463/21
У Х В А Л А

28 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в письмовому провадженні) клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про залишення без розгляду адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтер ОПТ»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області № 24918 від 27.11.20 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості та зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити позивача з переліку ризикових платників податків; визнати протиправними та скасувати рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19 та зобов`язати ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні днем їх фактичного подання.

Ухвалою судді від 18.05.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

10.06.21 до суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшла заява про залишення адміністративного позову без розгляду на підставі ст. ст. 122, 123 КАС України, у зв`язку із пропущенням строку на звернення до суду із даними вимогами.

В обґрунтування вказаного клопотання представником відповідача зазначено, що Товариством було використано право на адміністративне оскарження рішень комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19. Рішення комісії центрального рівня прийняті 17.12.20, а із даним позовом Товариство звернулося 06.05.21, тобто з пропуском 3-місячного строку на звернення до суду із даними вимогами.

Посилаючись на висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/19, відповідач зазначив, рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки: а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу.

29.06.21 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтер ОПТ» надійшло клопотання про поновлення строку на звернення суду із даними вимогами, в якому позивач зазначив, що відповідач безпідставно посилається у цій справі на новий правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19, оскільки існує й інша сформована судова практика, яка зводилась до того, що строк звернення платника податків з позовом до адміністративного суду, у тому числі після використання процедури адміністративного оскарження, становить 1095 днів з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено. Акцентує, що зміна судової практики, що відбулася, не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання. Позивач вважає рішення Верховного Суду суперечливим, зазначаючи, що Верховний Суд перебрав на себе законодавчу функцію влади та здійснив тлумачення законодавчо-встановлених норм на власний розсуд. Крім того, з метою запобігання, виникнення і поширення короновірусної хвороби, підприємство у період з 11 до 22 січня 2021 р. припинило свою діяльність. Обмеження через заходи запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 суттєво вплинули на графік робочого часу та перешкоджали можливості вчасної підготовки необхідних документів, які мають великий обсяг, та дотриманню процесуальних строків, тоді як однією з підстав поновлення процесуального строку є ускладнення роботи через заходи запобігання поширенню коронавірусної хвороби. Позивач наголошує на сумлінному та чіткому дотриманні законодавства та строків з метою доступу до правосуддя.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19 та зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні днем їх фактичного подання у зв`язку з наступним.

З огляду на матеріали справи, Комісією з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН було прийнято рішення від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних ТОВ «Лайтер Опт» від 23.11.20 № № 16, 17, 19, які були оскаржені ТОВ «Лайтер Опт» в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.

За результатами вищезазначених оскаржень, головою комісії з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН прийняті рішення від 17.12.20 № 69203/42874027/2, 69222/42874027/2, 69236/42874027/2 про залишення скарг ТОВ «Лайтер Опт» без задоволення, а рішень Комісії з питань зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 без змін.

Отримавши вищезазначені рішення про результати розгляду скарг засобами телекомунікаційного зв`язку через електронний кабінет платника податків та не погодившись із ними, ТОВ «Лайтер Опт» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом 06.05.21, тобто більше ніж через п`ять місяців з моменту, коли дізналося про порушення своїх прав та інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним законом шляхом.

За змістом частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин щодо захисту прав, свобод та інтересів, у яких особа звертається до суду.

Визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Також слід враховувати, що частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодексу України (далі - ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Таким чином, пунктом 56.18 статті 56 ПК України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу.

Разом з тим, зміст правовідносин щодо реєстрації податкової накладної, у яких ризики порушення норм податкового законодавства несе не лише особа, яка зобов`язана забезпечити реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, не дозволяє поширити на них порядок і строки оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, визначені пунктом 56.18 статті 56 ПК України, а саме - оскарження у будь-який момент після отримання такого рішення в межах 1095 днів, що дає підстави вважати, що встановлена у пункті 56.18 статті 56 ПК України можливість оскаржити «інше рішення контролюючого органу» у будь-який момент після отримання такого рішення не стосується рішень Комісії контролюючих органів щодо реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних або відмови у їх реєстрації.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду, ухваленій у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18.

Від вказаного вище правового висновку Верховний Суд не відходив.

У свою чергу, слід відзначити, що Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року по справі № 640/20468/18 здійснив правовий висновок, за яким рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податковим кодексом України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Отже, ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про оскарження рішень про відмову в реєстрації податкових накладених в ЄРПН і поважних причин такого пропуску суд не вбачає.

Так, посилання позивача на запровадження на території України карантинних заходів не впливають на зазначений висновок суду, оскільки запроваджений Законом України від 18 червня 2020 року № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» механізм поновлення строку може бути реалізований виключно за умови, якщо особа доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії була пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, позивач не навів доводів з належним їх підтвердженням, що причини пропуску строку зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Водночас суд звертає увагу позивача, що нормами чинного процесуального законодавства не передбачено переривання строків звернення юридичної особи до суду з позовом у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis, пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заява №45783/05; пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08 квітня 2010 року в справі «Меньшакова проти України», заява №377/02).

Процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року в справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain» («Перез де Рада Каванілес проти Іспанії»), заява №28090/95). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна Держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (пункт 44 рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року «Osman v. the United Kingdom» («Осман проти Сполученого Королівства»), заява №23452/94 та пункт 54 рішення від 19 червня 2001 року «Kreuz v. Poland» («Круз проти Польщі»), заява №28249/95).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи - платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень - контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Суд також зазначає, що строк звернення до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати, у разі, коли платником податків не використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною першою статті 122 КАС України і становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2021 у справі № 380/10006/20.

В той же час суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 500/2486/19 сформував висновок, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

Однак за обставин справи, спірні правовідносини виникли через рік після постановлення Верховним Судом рішення від 11 жовтня 2019 року по справі № 640/20468/18, за яким рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в строки 3 та 6 місяців.

Відтак, суд відхиляє наведені позивачем аргументи для визнання поважними підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19 та зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні днем їх фактичного подання на підставі статті 123 КАС, оскільки позивач, звернувшись до суду з позовом 06.05.21, пропустив трьохмісячний строк звернення до суду із даними вимогами, а підстави для поновлення пропущеного строку суд визнані неповажними.

В той же час, згідно матеріалів справи, 17.03.21 представником ТОВ «Лайтер Опт» було направлено запит до ГУ ДПС в Одеській області щодо надання інформації про включення Товариства до переліку ризикових платників податків, на що отримано відповідь від 23.03.21 № 6427/6/15-3218-02-13 про те, що 27.11.20 Комісією ГУ ДПС в Одеській області відповідно до п. 6 Порядку зупинення реєстрації ПН / РК в ЄРПН, затвердженого постановою КМУ від 11.12.19 № 1165, прийнято рішення № 24918 про відповідність ТОВ «Лайтер Опт» критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

При цьому позивач зазначає, що Товариством не було в електронному кабінеті отримано рішення про відповідність / невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку.

Таким чином, строк на оскарження рішення Комісії ГУ ДПС в Одеській області від 27.11.20 № 24918 про відповідність ТОВ «Лайтер Опт» критеріям ризиковості платника податку на підставі п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку позивачем не пропущений, у зв`язку із чим в цій частині клопотання представника відповідача до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 123 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтер ОПТ» про визнання поважними причини пропуску строку на звернення до суду із позовними вимогами до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19 та зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні днем їх фактичного подання - відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про залишення адміністративного позову без розгляду задовольнити частково.

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтер ОПТ» до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служби України в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішень комісії ГУ ДПС в Одеській області від 03.12.20 №№ 2201051/42874027, 2201050/42874027, 2201049/42874027 про відмову в реєстрації податкових накладних від 23.11.20 №№ 16, 17, 19 та зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН вказані податкові накладні днем їх фактичного подання - залишити без розгляду.

В інший частині клопотання Головного управління ДПС в Одеській області відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк