Справа № 240/2185/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Житомир

справа № 240/2185/21

категорія 103000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом депутата Народицької селищної ради ОСОБА_1 до Народицької селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання протиправним та скасування рішення,-

встановив:

Депутат Народицької селищної ради ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №11 від 11.12.2020 Народицької селищної ради Житомирської області про персональний склад виконавчого комітету.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 11 грудня 2020 року Народицька селищна рада прийняла рішення №11 "Про персональний склад виконавчого комітету".

Позивач вказує, що виконуючи приписи ч.2 ст.51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та рішення Народицької селищної ради Житомирської області №5 від 11.12.2020 селищний голова ОСОБА_2 внесла пропозиції щодо персонального складу виконавчого комітету.

Однак, загальна кількість запропонованих кандидатур становила лише 14 осіб з передбачених рішенням №5 від 11.12.2020 "Про утворення виконавчого комітету Народицької селищної ради, визначення його чисельності" - 19 осіб.

Вказує, що затвердження оскаржуваним рішенням лише частини персонального складу виконавчого комітету, а саме 14 осіб, а не 19 осіб, як передбачено рішенням Народицької селищної ради Житомирської області №5 від 11.12.2020, є неправомірним, а рішення підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що є депутатом Народицької селищної ради та приймав участь у голосуванні за рішення №11 від 11.12.2020 "Про персональний склад виконавчого комітету", яке вважає незаконним, тому звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Згідно з ухвалою суду від 15 березня 2021 року призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 06 квітня 2021 року, за правилами спрощеного позовного провадження та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Згідно з протокольною ухвалою суду від 06.04.2021 судове засідання відкладено на 04.05.2021, відповідно до довідки від 07.04.2021 судове засідання перенесено на 11.05.2021 (у зв"язку з помилковим призначенням справи на вихідний день - 04.05.2021).

Відповідно до протокольної ухвали суду від 11.05.2021 в судовому засіданні оголошена перерва до 15.06.2021.

Ухвалою суду від 15.06.2021 у задоволенні заяви депутата Народицької селищної ради Єрофєєва Артема Миколайовича про збільшення позовних вимог, - відмовлено.

У судове засідання 15 червня 2021 року прибули представник позивача, представник відповідача та третя особа - ОСОБА_2 та третя особа - ОСОБА_3 , інші треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 надсилали до суду заяви про проведення судового засідання без їх участі.

Представник позивача у судовому засіданні 15.06.2021 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву від 01.04.2021 (за вх.№16780/21).

Додатково наголошував, що ані Регламентом Народицької селищної ради VІІ скликання, ані Законом України Про місцеве самоврядування в Україні не передбачено можливості часткового затвердження персонального складу виконавчого комітету.

Також щодо підстав скасування оскаржуваного рішення вказує, що в порушення ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" та ч.2 ст.19 Регламенту Народицької селищної ради VІІ скликання відповідачем на офіційному веб-сайті Народицької селищної ради проект рішення, як власне, і прийняте рішення, Народицької селищної ради Про персональний склад виконавчого комітету №11 від 11.12.2020 не опубліковано.

Представник відповідача в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 12.03.2021 (за вх.№12362/21) та від 15.03.2021 (за вх.№12455/21), аналогічного змісту, запереченні на відповідь на відзив від 06.04.2021 (за вх.№17137/21).

В обґрунтування правової позиції вказує, що оскільки виконавчий комітет є колегіальним органом, який приймає нормативні акти в формі рішень, шляхом відкритого голосування більшістю від загального складу, то наявність 5 вакантних посад у виконавчому комітеті Народицької селищної ради не може бути підставою для визнання протиправним та скасування рішення.

Зазначає, що твердження позивача, що ні Регламентом Народицької селищної ради VII скликання, ані Законом України Про місцеве самоврядування в Україні не передбачена можливість часткового формування та затвердження складу виконавчого комітету, вважає хибним, оскільки ст.120 Регламенту Народицької селищної ради VII скликання передбачено, що у разі, коли будь-який із кандидатів до складу виконавчого комітету чи всі кандидатури не дістали підтримки необхідної більшості депутатів, то селищний голова повторно вносить раді пропозиції щодо персонального складу виконавчого комітету чи окремих його членів.

Також наголошує, що позивач, як депутат селищної ради, при голосуванні за оскаржуване рішення його підтримав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових поясненнях від 05.04.2021 (за вх.№16943/21).

В обґрунтування вказує, що Регламентом Народицької селищної ради VII скликання передбачено право селищного голови повторно вносити раді пропозиції щодо персонального складу виконавчого комітету чи окремих його членів, у разі, коли будь-який із кандидатів до складу виконавчого комітету чи всі кандидатури не дістали підтримки необхідної більшості депутатів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, письмових пояснень до суду не подав.

У ході судового розгляду справи, 15.06.2021, судом оголошено зміст позовної заяви, заслухано пояснення представника позивача та відповідача, третіх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , досліджено письмові докази, долучені до матеріалів справи та відповідно до протокольної ухвали суду перейшов до подальшого розгляду справи у письмовому проваджені.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складене у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Складення рішення у повному обсязі відкладалось у зв"язку з перебуванням головуючого судді у відпустці з 19.07.2021 по 09.08.2021.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Згідно з рішенням Народицької селищної ради Житомирської області №5 від 11.12.2020 «Про утворення виконавчого комітету Народицької селищної ради, визначення його чисельності» утворено виконавчий комітет Народицької селищної ради у кількості 19 осіб.

Окрім того, відповідно до п.2 вказаного рішення вирішено селищному голові ОСОБА_2 після вирішення кадрових питань, необхідних для формування виконавчого органу внести пропозиції щодо персонального складу виконавчого комітету (т.1 а.с.7).

На першій сесії Народицької селищної ради Житомирської області VІІІ скликання 11.12.2020 прийнято рішення №11 «Про персональний склад виконавчого комітету» (далі Рішення №11 від 11.12.2020).

Відповідно до п.1 рішення №11 від 11.12.2020 затверджено персональний склад виконавчого комітету:

- 1.1. ОСОБА_2 - селищний голова, голова виконавчого комітету;

- 1.2. ОСОБА_3 - секретар селищної ради ;

- 1.3 Кравченко Т.Є. - керуюча справами виконавчого комітету;

- 1.4. Салівонік О.В.,- староста Радчанського старостинського округу;

- 1.5. ОСОБА_6 - староста В`язівського старостинського округу;

- 1.6. ОСОБА_7 - староста Норинцівського старостинського округу;

- 1.7. ОСОБА_8 - староста Ласківського старостинського округу;

- 1.8. ОСОБА_9 , - староста Стародорогинського старостинського округу;

- 1.9. ОСОБА_10 - староста Заліського старостинського округу;

- 1.10. ОСОБА_11 староста Новодорогинького старостинського округу;

- 1.11. ОСОБА_12 начальник фінансового управління селищної ради;

- 1.12. ОСОБА_13 головний лікар КНП «Народицька лікарня»;

-1.13. ОСОБА_14 - директор КП «Народичікомунсервіс»;

- 1.14. ОСОБА_15 директор територіального центру соціального обслуговування (т.1 а.с. 6, т.2 а.с.10).

Згідно з п.2 Рішення №11 від 11.12.2020 вирішено селищному голові Бученко Л.І. після затвердження на посадах старост старостинських округів та заступника селищного голови - винести на розгляд ради питання щодо затвердження остаточного персонального складу виконавчого комітету у кількості, визначеній рішенням селищної ради (т.2 а.с.10).

Вважаючи протиправним рішення Народицької селищної ради Житомирської області VІІ скликання «Про персональний склад виконавчого комітету» №11 від 11.12.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною третьою статті 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до положень ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР ( далі Закон України №280/97-ВР, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 5 Закону України №280/97-ВР передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.11 Закону України №280/97-ВР виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Частиною 1 та 3 ст.12 Закону України №280/97-ВР визначено, що сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

В свою чергу, ч.3 ст.24 Закону України №280/97-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.25 Закону України №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 3 частини 1 ст.26 Закону України №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, такі питання, як утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск.

Повноваження голови селищної ради визначено статтею 42 Закону України №280/97-ВР. Так, сільський, селищний, міський голова, зокрема: організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; вносить на розгляд ради пропозиції про кількісний і персональний склад виконавчого комітету відповідної ради; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Частиною 4 ст.42 Закону України №280/97-ВР передбачено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Правовий статус сесії рад визначено статтею 46 Закону України № 280/97-ВР.

Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Перша сесія новообраної сільської, селищної, міської ради скликається відповідною територіальною виборчою комісією не пізніш як через два тижні після реєстрації новообраних депутатів ради в кількості, яка забезпечує повноважність складу ради відповідно до статті 45 цього Закону. Перше пленарне засідання першої сесії відкриває голова зазначеної територіальної виборчої комісії, який інформує раду про підсумки виборів депутатів, а також про підсумки виборів відповідно сільського, селищного, міського голови. З моменту визнання повноважень депутатів ради нового скликання та новообраного сільського, селищного, міського голови відповідно до статті 42 цього Закону головує на пленарних засіданнях ради першої сесії новообраний голова.

Пропозиції щодо питань на розгляд ради можуть вноситися сільським, селищним, міським головою, постійними комісіями, депутатами, виконавчим комітетом ради, головою місцевої державної адміністрації, головою районної, обласної ради, загальними зборами громадян. Пропозиції щодо прийняття рішень, які відповідно до закону є регуляторними актами, вносяться з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно з ст.36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений.

Частинами 1 та 2 ст. 51 Закону України №280/97-ВР визначено, що виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Кількісний склад виконавчого комітету визначається відповідною радою. Персональний склад виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради затверджується радою за пропозицією сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - за пропозицією голови відповідної ради.

Згідно з частини 1-2, 10 статті 59 Закону України №280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Суд зазначає, що спірним у даній адміністративній справі є питання про наявність у голови селищної ради законодавчо встановленого права на формування персонального складу виконавчого комітету у неповному кількісному складу (чисельності).

Відповідно до вищевказаних приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання щодо визначення чисельності виконавчого комітету та затвердження його персонального складу вирішується виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

При цьому, Конституційний Суд України в п.2.2 рішення від 09.02.2000 р. № 1-рп/2000 у справі про місцеве самоврядування зазначив, що "утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу, внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, утворення інших виконавчих органів ради та затвердження їх структури в цілому, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів, витрат на їх утримання, обрання секретаря ради віднесено до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Проте ці питання вирішуються ними за поданням сільського, селищного, міського голови…".

Отже, питання про внесення визначення кількісного та персонального складу виконавчого комітету Народницької селищної ради належить до виключної компетенції безпосередньо Народницької селищної ради, а доцільність прийняття рішення при формуванні кількісного та персонального складу виконавчого комітету не може бути предметом судового розгляду, в свою чергу предмет судового розгляду є лише процедурні питання при прийнятті вказаного рішення відповідачем, як суб"єктом владних повноважень.

Порядок роботи селищної ради сьомого скликання, забезпечення виконання функцій, передбачених чинним законодавством визначені Регламентом Народицької селищної ради VІІ скликання, затвердженого рішенням Народницької селищної ради від 17.12.2015 №5 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Регламент Народицької селищної ради) (т.1 а.с. 218-233).

Статтями 117 та 118 Регламенту Народицької селищної ради передбачено, що порядок формування виконавчих органів ради визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Селищний голова на пленерному засіданні ради пропонує кандидатури до складу виконавчого комітету після чого проводить голосування.

В свою чергу ч.3 та ч.4 Закону України №280/97-ВР передбачено, що виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входять також за посадою секретар відповідної ради, староста (старости).

З огляду на системний аналіз ч.3 та ч.4 Закону України №280/97-ВР та з урахуванням рішення Народницької селищної ради Житомирської області №8 від 11.12.2020 про утворення 11 старостинських округів Народицької селищної ради, суд дійшов висновку, що до складу виконавчого комітету Народицької селищної ради входять: голова селищної ради; заступник селищного голови; керуючий справами виконавчого комітету (секретар); керівники відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб та 11 старост старостинських округів на території Народицької селищної ради.

Представник відповідача голова Народицької селищної ради Бученко Л.І. в судовому засіданні пояснила, що затвердження персонального складу виконавчого комітету Народицької селищної ради у кількості 14 осіб, а не 19 осіб, як передбачено рішенням Народицької селищної ради №5 від 11.12.2020 відбулося з тих підстав, що на момент прийняття оскаржуваного рішення вакантними залишались 5 посад, а саме: посада старости Базарського, Закусилівського, Межиліського та Селецького старостинських округів, а також посада заступника селищного голови з питань діяльності виконавчих органів ради, які за своєю посадою відповідно до положень Закону України №280/97-ВР є обов"язковими у формуванні кількісного складу виконавчого комітету селищної ради. Однак з метою здійснення місцевого самоврядування та прийняття рішень, затверджено персональний склад виконавчого комітету селищної ради у кількості що є достатнім для забезпечення кворуму.

На підтвердження вказаного відповідачем надано до суду довідку №01-16/771 від 13.05.2021 та Рішення Народницької селищної ради Житомирської області №8 від 11.12.2020 «Про утворення старостинських округів Народицької селищної ради» (т.2 а.с.35, 36).

Саме тому, відповідачем за наявності законодавчо визначеного обов"язку включення до персонального складу виконавчого комітету Народницької селищної ради ще 5 осіб за посадою, які на момент прийняття оскаржуваного рішення були вакантними, рішенням Народицької селищної ради Житомирської області VІІ скликання «Про персональний склад виконавчого комітету» №11 від 11.12.2020 сформовано персональний склад виконавчого комітету у кількості 14 осіб.

Щодо доводів позивача про необхідність доведення до відома населення і депутатів проекту рішення "Про персональний склад виконавчого комітету» №11 від 11.12.2020 в порядку Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про доступ до публічної інформації", суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

У той же час п. 2 ч. 1 ст.15 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати: нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Тобто, встановлено вичерпний перелік проектів рішень, що підпадають під дію цього Закону та підлягають оприлюдненню і обговоренню.

У свою чергу внутрішньоорганізаційними є акти, які приймаються з метою організації та впорядкування роботи суб`єктів владних повноважень, тобто це акти, які стосуються кадрових питань, а також інші акти у тому разі, якщо вони обмежуються внутрішньою організацією роботи суб`єкта владних повноважень та відповідних посадових осіб.

Враховуючи те, що проект спірного рішення стосувався внутрішньоорганізаційного (кадрового) питання щодо персонального складу виконавчого комітету ради, яке вирішується виключно депутатами селищної ради, тому проект такого рішення не підлягає обов`язковому оприлюдненню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.09.2019 р. № 804/16610/15, від 20.06.2018 р. у справі № 804/16525/15, від 20.09.2018 р. у справі № 804/16557/15.

При цьому варто зазначити, що саме рішення Народицької селищної ради Житомирської області VІІ скликання «Про персональний склад виконавчого комітету» №11 від 11.12.2020, опубліковано на офіційному веб-сайті Народицької громади Коростенського району Житомирської області за посиланням: https://narodycka-qromada.gov.ua/docs/688099/ (т.1 а.с. 236-237).

Позивач вказував про недостовірність дати публікації оскаржуваного рішення з тих підстав, що на офіційному веб-сайті Народицької громади Коростенського району Житомирської області датою публікації оскаржуваного рішення №11 від 11.12.2020, вказано дату 25.11.2020, що є протирічним (т.1 а.с. 236-237),

Щодо вказаних обґрунтувань суд зазначає наступне.

Основними доводами позивача щодо протиправності оскаржуваного рішення є відсутність законодавчо встановленого права формування персонального складу виконавчого комітету не у повній кількості та не дотримання строку його опублікування, визначеного Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Проте, саме по собі порушення процедури прийняття відповідного акта може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі). Отже, саме по собі порушення процедури публікації, на яку посилається позивач, не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним. Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена Верховним Судом у постановах від 10.07.2019 (справа №804/639/18), від 24.10.2019 р. ( справа а №806/1243/17), від 11.02.2020 р. ( справа №210/3268/15-а).

З огляду на досліджені судом матеріали справи та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач Народицька селищна рада Житомирської області діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до результатів поіменного голосування депутатів Народицької селищної ради VІІ скликання, 11.12.2020 за питання: «Про персональний склад виконавчого комітету» депутати проголосували за таким підсумком, а саме: «за» - 22 особи; «проти» - 0 осіб; «утримались» - 0 осіб; «не голосували» - 1 особа.

Суд зауважує, що позивач, як депутат Народницької селищної ради та представник інтересів територіальної громади селища при прийнятті рішення Народицької селищної ради Житомирської області «Про персональний склад виконавчого комітету» №11 від 11.12.2020 підтримав його, шляхом голосування «за».

Однак, у свою чергу позивач звернувся до суду з позовом про скасування підтриманого ним рішення Народницької селищної ради, з підстав протиправності його прийняття.

Суд акцентує увагу на тому, що правовий статус депутата селищної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена селищної ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом України №280 та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» №93-IV від 11 липня 2002 року (далі - Закон №93-IV).

Відповідно до статті 2 Закону №93-IV депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 3 Закону №93-IV депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування.

Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

У статті 10 Закону №93-IV визначено, що у виборчому окрузі депутат місцевої ради зобов`язаний, зокрема, підтримувати зв`язок з виборцями, відповідною територіальною громадою, трудовими колективами і громадськими організаціями, які висунули його кандидатом у депутати місцевої ради, а також колективами інших підприємств, установ, організацій, незалежно від форми власності, органами місцевого самоврядування, місцевими органами виконавчої влади, розташованими на відповідній території.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 11 Закону №93-IV у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону №93-IV депутат місцевої ради розглядає пропозиції, заяви і скарги громадян, які надійшли до нього, вживає заходів до їх своєчасного, обґрунтованого вирішення; вивчає причини, які породжують скарги громадян, і вносить свої пропозиції щодо їх усунення до органів місцевого самоврядування, до місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій, об`єднань громадян; систематично веде прийом громадян.

Частиною четвертою статті 12 Закону №93-IV встановлено, що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації державної і комунальної форм власності, їх посадові особи зобов`язані сприяти депутатові місцевої ради в організації прийому громадян, розгляді їх пропозицій, заяв, скарг, у створенні інших необхідних для його депутатської діяльності умов.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону №93-IV депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. Депутат місцевої ради набуває права ухвального голосу з моменту визнання його повноважень.

Кожний депутат місцевої ради у раді та її органах, до складу яких він входить, має один голос. Депутат місцевої ради, який не входить до складу відповідного органу ради, може брати участь у його роботі з правом дорадчого голосу.

Депутат місцевої ради має право: 1) обирати і бути обраним до органів відповідної ради; 2) офіційно представляти виборців у відповідній раді та її органах; 3) пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; 4) вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; 5) вносити на розгляд ради та її органів пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю; 6) вносити на розгляд ради та її органів проекти рішень з питань, що належать до їх відання, поправки до них; 7) висловлюватися щодо персонального складу утворюваних радою органів і кандидатур посадових осіб, які обираються, призначаються або затверджуються радою; 8) порушувати питання про недовіру сільському, селищному, міському голові, розпуск органів, утворених радою, та звільнення посадових осіб місцевого самоврядування; 9) брати участь у дебатах, звертатися із запитами, ставити запитання доповідачам, співдоповідачам, головуючому на засіданні; 10) вносити пропозиції про заслуховування на пленарному засіданні ради звіту чи інформації будь-якого органу або посадової особи, підзвітних чи підконтрольних раді, а також з питань, що віднесені до компетенції ради, інших органів і посадових осіб, які діють на її території; 11) порушувати в раді та її органах питання про необхідність перевірки роботи підзвітних та підконтрольних раді органів, підприємств, установ, організацій; 12) виступати з обґрунтуванням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки; 13) ознайомлюватися з текстами виступів у стенограмах чи протоколах засідань ради та її органів до їх опублікування; 14) оголошувати на засіданнях ради та її органів тексти звернень, заяв, пропозицій громадян або їх об`єднань, якщо вони мають суспільне значення; 15) об`єднуватися з іншими депутатами місцевої ради в депутатські групи, фракції, які діють відповідно до регламенту ради.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 30 Закону №93-IV депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

З аналізу положень вказаних Законів випливає, що депутат селищної ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Водночас депутат місцевої ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Саме відповідні ради, а не окремі депутати, згідно із статтею 10 Закону №280/97-ВР, є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їхнього імені та в їхніх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом №280/97-ВР та іншими законами, а отже, й наділені в силу закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) у суді може бути реалізоване шляхом представництва. Водночас депутат місцевої ради не уповноважений представляти в судах інтереси такої ради або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Отже, депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Водночас Конституцією України, Законом №280-97/ВР, Законом №93-IV та КАС України не встановлено обмежень для депутатів місцевих рад на звернення до суду за захистом їхніх індивідуальних прав, у тому числі тих, які випливають зі статусу депутата місцевої ради.

Суд вказує, що депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить, і користується цим правом на власний розсуд.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач звернувся з цим позовом, як депутат Народицької селищної ради, і як на підставу позову посилався на те, що оскаржуване рішення про затвердження лише частини персонального складу виконавчого комітету є неправомірним, що у свою чергу спростовано зазначеними вище висновками суду.

Проте щодо його особистих інтересів, як особи, яка має правовий статус депутата селищної ради, суд вказує, що з урахуванням відсутності будь-яких доказів, щодо обмеження діяльності позивача чи тиску на нього при здійсненні його депутатської діяльності, зокрема при волевиявленні під час голосування при прийнятті оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, як законодавчо встановлених гарантій депутатської діяльності.

Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб' єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Також, аналізуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України в п.4.1 рішення від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5 КАС України, суд наголошує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак, порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема, наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні возову.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову депутата Народицької селищної ради ОСОБА_1 (вул.Садова, 12, Голубієвичі, Народицький район, Житомирська область,11450, ідн. номер НОМЕР_1 ) до Народицької селищної ради (вул.Свято-Миколаївська, 175, Народичі, Народицький район, Житомирська область,11401, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_6 (с.В"язівка, Народицький район, Житомирська область, 11432), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_12 (с.Старий Дорогинь, Народицький район, Житомирська область, 11422), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_12 ), про визнання протиправним та скасування рішення, -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено у повному обсязі 27 серпня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко