Справа № 520/13889/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

27.08.2021 р. справа №520/13889/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин, позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 28.07.2021р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 29.07.2021р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 16.08.2021р.

Позивач у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області які полягають у обмеженні пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром з 01.04.2019 протиправними; 2) зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019р. здійснити виплату суми перерахунку однією сумою, починаючи з 01.04.2019р, з урахуванням виплачених сум із нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу з 01.04.2019р.

Аргументуючи ці вимоги заявник зазначив, що унаслідок штучно створених адміністративним органом перешкод пенсія після перерахунку з 01.01.2018р. виплачується не у повному розмірі.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, правом на подання письмового відзиву не скористався, хоча судом про відкриття провадження повідомлявся належним чином та завчасно, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження та матеріалів позову, які були отримані 02.08.2021 р. згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. Отже, строк на подання відзиву сплив 25.08.2021 р., і за таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У межах справи №520/18634/2020 заявником були заявлені вимоги: - визнати бездіяльність ГУ ПФ України в Харківській області яка полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ з 01.04.2019 протиправною; - зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

У межах справи №520/18634/2020 судом установлені ті обставини, що заявник з 23.12.2004р. отримує від ГУ ПФ України в Харківській області пенсію за вислугу років у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. №2262-ХІІ у розмірі 90% грошового забезпечення; показник вислуги років заявника 33 роки; Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки було складено довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 09.12.2020р. №ФХ-111779/ВСЗ, відповідно до якої грошове забезпечення військовослужбовця за посадою доцента кафедри ХІ ВПС, станом на 05.03.2019р. згідно із постановою КМУ від 30.08.2017р. №704 складає 27. 924,75грн.; згадана довідка була видана на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі №520/13678/2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021р. у справі №520/18634/2020 позов заявника було задоволено; визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ з 01.04.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2021р. рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 по справі № 520/18634/2020 було скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 виплату суми перерахунку однією сумою та в частині зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу; в цій частині було прийнято постанову про відмову у позові.

Стверджуючи, що після перерахунку пенсії на виконання рішення суду у справі №520/18634/2020 пенсійним органом вчиняється протиправне управлінське волевиявлення з приводу обмеження розміру пенсії до виплати максимальним платежем у 10 прожиткових мінімумів для працездатної особи, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч.2 ст.19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Право громадян на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України.

Пунктом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Отже, порядок соціального захисту у формі пенсійного забезпечення звільнених у відставку осіб начальницького складу органів внутрішніх справ унормовано, насамперед, приписами Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України № 2262-XII).

Так, положення названого закону запроваджують дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії особи, а саме: 1) за ст.43 Закону України № 2262-XII - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України № 2262-XII - у випадку збільшення розміру вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді.

При цьому, ст.43 Закону України №2262-XII визначено порядок обчислення розміру пенсії у разі її призначення вперше і саме у цій процедурі базовою розрахунковою величиною є виплати (як винагорода за працю), одержані особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення самого працівника (службовця) - власна винагорода особи за працю).

Натомість, ст.63 Закону України №2262-XII визначено порядок обчислення розміру вже призначеної пенсії шляхом її перерахунку у залежності від тих виплат (як винагорода за працю), котрі одержані третьою сторонньою особою - іншим працівником, який обіймає цю ж саму чи прирівняну посаду (тобто юридичне значення у даному випадку мають складові елементи грошового забезпечення іншого працівника - діючого службовця за аналогічною (прирівняною) посадою - винагорода третьої сторонньої особи за працю).

У силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами, адже протилежне тлумачення змісту норм ст.ст.43 і 63 Закону України №2262-XII із абсолютною неминучістю призводить до штучного створення віртуального (неіснуючого у дійсності) показника грошового забезпечення, котрий не отримується жодним із діючих публічних службовців за рахунок автоматичного додавання структури власного грошового забезпечення особи-пенсіонера під час проходження служби до структури грошового забезпечення діючого публічного службовця.

Суд відмічає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2262-XII визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) передано законодавцем у відання Уряду України і деталізовано, зокрема, у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Окрім того, процедура призначення та процедура перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії деталізовані також і приписами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (затвердженого постановою правління ПФУ від 31.01.2007р. №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.02.2007р. за №135/13402; далі за текстом - Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців чи інших осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

30.08.2017р. КМУ було прийнято постанову №704 з приводу оплати служби військовослужбовців (далі за текстом - Постанова КМУ №704).

Згідно з п.10 постанови КМУ №704 згадане нормативне рішення Уряду України набирало чинності з 01.01.2018р.

Постановою КМУ від 27.12.2017р. №1052 до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено з 01.01.2018р. на 01.01.2019р.

Таким чином, станом на 01.01.2018р. постанова КМУ №704 не діяла, а питання розмірів грошового забезпечення військовослужбовців було регламентовано постановою КМУ від 07.11.2007р. №1294.

Постановою КМУ від 21.02.2018р. №103 (далі за текстом Постанова КМУ №103) до п.10 Постанови КМУ №704 були внесені чергові зміни в частині календарної дати набуття чинності і строк початку дії цього нормативного акту було перенесено на 01.03.2018р.

При цьому, положення пунктів 1 і 2 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій військовослужбовцям у відставці та деяких іншим особам за виключенням поліцейських у відставці та атестованих співробітників органів внутрішніх справ у відставці.

Натомість, положення п.3 Постанови КМУ №103 стосувались перерахунку розміру раніше призначених пенсій поліцейським у відставці та атестованим співробітникам органів внутрішніх справ у відставці

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України пункти 1 і 2 Постанови КМУ №103 діяли у період часу з 28.02.2018р. та до 05.03.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/3858/18) і були обов`язковими до виконання усіма суб`єктами права як чинне рішення Уряду України нормативного характеру.

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.3 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 19.11.2019р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/12704/18).

За правилами ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України п.6 Постанови КМУ №103 діяв у період часу з 28.02.2018р. та до 29.01.2020р. (як до моменту набрання законної сили судовими рішеннями по справі №826/5463/18).

Утрата чинності п.1 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.2 Постанови КМУ №103 з 05.03.2019р., п.3 Постанови КМУ №103 з 19.11.2019р., п.6 Постанови КМУ №103 з 29.01.2020р. у силу ст.ст.255, 265, 325 КАС України означає, що саме з указаних календарних дат відбулись зміни у правовому регулюванні правовідносин з приводу перерахунку раніше призначеної пенсії, котрі створюють правові наслідки на майбутнє, не змінюючи правил минулого правового регламентування.

Викладене узгоджується з останньою у часі правовою позицією постанови Верховного Суду від 17.06.2020р. у справі №2540/2873/18.

Розвязуючи вимогу про визнання протиправним владного управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу обмеження виплати пенсії заявникові з 01.04.2019р. максимальним розміром у 10 прожиткових мінімумів для працездатної особи, суд повторює, що до 01.01.2004р. відносини з приводу призначення, нарахування та виплати пенсії регламентувались положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004р. набув чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", згідно з ч.2 ст.5 якого виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 16 розділу ХV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції законів України від 17.11.2005р. №3108-IV та від 03.10.2017р. №2148-VIII передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Таким чином, за відсутності спеціального правила про протилежне до відносин із виплати особі пенсії (що охоплює собою етапи призначення пенсії з обчисленням грошової суми платежу, нарахування пенсії за обліком тероргану ПФУ, переказ суми коштів) після 01.01.2004р. підлягають пріоритетному застосуванню норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд наголошує, що норми Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" запроваджують спеціальні правила пенсійного забезпечення військовослужбовців у відставці, але при цьому не містять прямої норми права стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Тому, суд вважає, що у разі існування колізій між нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з одного боку та нормами Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пріоритет у застосуванні мають саме норми Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", але виключно тією мірою, якою це обумовлено специфікою стандартів соціального захисту військовослужбовців.

У силу дії ч.3 ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції законів України від 08.07.2011р. №3668-VI, від 24.12.2015р. №911-VIII, від 06.12.2016р. №1774-VIII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Отже, положення наведеної норми закону містять дві окремі обмежувальні величини, а саме: 1) перманентну, котра дорівнює показнику десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) тимчасову, котра дорівнює показнику у 10.740,00грн.

Виключення із цих обох обмежувальних величин є одним і тим же - доплата до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною.

До справи не подано доказів того, що заявник підпадає під дію згаданого вище виключення.

Водночас із цим, суд зауважує, що згідно з абз.1 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, до пенсій, призначених у часі до набрання чинності абз.1 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI, не застосовується запроваджене обмеження максимального розміру.

Але разом із тим, відповідно до абз.2 п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Закон України від 08.07.2011р. №3668-VI у цій частині набрав чинності з 01.10.2011р.

Отже, нормами Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI було запроваджено одночасно три нових взаємопов`язаних правила, а саме: 1) обмеження максимального розміру при призначенні нових пенсій показником у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) непорушність (недоторканність) розміру раніше призначених пенсій; 3) мораторій на перерахунок раніше призначених пенсій, розмір яких перевищує показник у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, існують два законодавчих обмеження максимального розміру пенсії, котрі можуть бути застосовані до заявника після 31.12.2017р., а саме: 1) за ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції законів України від 08.07.2011р. №3668-VI, від 24.12.2015р. №911-VIII, від 06.12.2016р. №1774-VIII на рівні сталого показника у десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; 2) за п.2 розділу ІІ Закону України від 08.07.2011р. №3668-VI у розмірі величини пенсії станом на 01.10.2011р.

Відсутність відповідних правил у діючих положеннях Закону України від 09.04.1992р. №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не означає наявності дозволу на виплату пенсій у необмеженому розмірі, адже указаний закон є частиною публічного національного законодавства України, а тому пенсійний орган має повноваження на вчинення такого владного управлінського волевиявлення, котре прямо згадане у тексті закону.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.06.2020р. у справі №580/234/19 правило обмеження максимального розміру пенсії вперше було введено в дію Законом України Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи від 08.07.2011р. №3668-VI і підлягає застосуванню як діюча норма права.

Даний висновок Верховного Суду є останнім у часі з приводу застосування правила обмеження максимального розміру пенсії до виплати та був ухвалений Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, а тому і за критерієм дати створення, і за критерієм інстанційності має перевагу над усіма висновками Верховного Суду у складі колегій з цього ж самого питання.

Проте, у контексті обставин даного спору суд змушений звернути увагу заявника на явну та очевидну відсутність порушеного права, котре б підлягало судовому захисту, адже ще рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2021р. у справі №520/18634/2020 позов заявника було задоволено; визнана протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у неперерахунку, ненарахуванні та невиплаті пенсії ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ з 01.04.2019; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати, нараховувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% грошового забезпечення визначеного Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки у довідці від 09.12.2020 №ФХ-111779/ВСЗ, без обмеження максимальним розміром, здійснити виплату суми перерахунку однією сумою починаючи з 01.04.2019 з нарахуванням і виплатою компенсації втрати частини доходу.

Тому у спірних правовідносинах суб`єктивне право заявника на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром, на отримання боргу по пенсії однією сумою, на отримання компенсації втрати частини доходу вже було захищено судами у межах справи №520/18634/2020.

Судовий контроль за подальшим відновленням вже захищеного судом у справі №520/18634/2020 суб`єктивного права заявника повинен відбуватись у порядку ст.287 КАС України, ст.382 КАС України, ст.383 КАС України, а не у спосіб подання нового позову.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ході судового розгляду справи не знайшов підтвердження факт існування у заявника порушеного суб`єктивного права, котре підлягає додатковому судовому захисту поза межами процедур за ст.ст.287, 382, 383 КАС України.

Ця обставина є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії), надав оцінку усім юридично значимим факторам і обставинам справи, дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін, виклав власні мотиви конкретного тлумачення змісту належних норм матеріального і процесуального права.

Розгорнуті і детальні мотиви та висновки суду з приводу юридично значимих аргументів, доводів учасників справи та обставин справи викладені у тексті судового акту.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-9, 241-243, 256, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.