Справа № 160/10598/21
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
30.06.2021 року засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування періодів навчання по професії та періоду знаходження на інвалідності від професійного захворювання, до пільгового та страхового стажу, під час проведення 03.10.2017 року перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу період проходження навчання за професією в учбовому комбінаті з 15.01.2001р.- по 18.02.2001 року - курси підземних гірничих, з 09.09.2002 року по 01.10.2002 року - курси гірничих по ремонту горних вироботок;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботу за провідними професіями на посадах машиніста ГВМ, гірничого очисного забою з 19.04.2005р. по 18.06.2005р., з 05.07.2005р. по 24.03.2007р., з 05.05.2010р. по 29.06.2010р., з 30.07.2010р. по 23.07.2015р., та період знаходження на інвалідності від професійного захворювання з 20.11.2015 року по 03.10.2017 рік, в пільговому розмірі з урахуванням роз`яснень Міністерства Соцполітики населення України від 20.01.1992 №8;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності від професійного захворювання відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 з 03 жовтня 2017 року та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
30.07.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив наступне. Період з дня встановлення інвалідності до досягнення особою пенсійного віку зараховується до страхового стажу при обчисленні пенсії за віком, тобто цей період зараховується до страхового стажу лише за час отримання пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням при переході на пенсію за віком. Проте, на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у позивача не було наявного страхового стажу, що зараховується до пільгового стажу оскільки професійне навчання здійснювалось з відривом від виробництва, а тому такий стаж не може бути зараховано до пільгового. Крім того, на час автоматичного перерахунку пенсій 03.10.2017 року позивач досяг віку 43 роки, отже право на призначення пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За таких обставин відповідач вважає дії, вчинені стосовно позивача правомірними та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За змістом приписів п.3 ч.6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, зокрема, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання згідно п. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
09.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
З огляду на пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацом двадцять другим статті 1 Закону №1058 пенсія визначається як щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону №1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком встановлені статтею 26 Закону №1058, а пенсії по інвалідності - статтею 30 Закону №1058.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Згідно з частиною п`ятою статті 56 Закону №1788 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Зазначена гарантія встановлена і частиною четвертою статті 9 Закону України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-ХІІ.
Статтею 114 Закону №1058 та статтями 13, 14 Закону №1788 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, час перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення саме пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку; 2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги ч. 2 ст. 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги ч. 2 ст. 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності.
У разі коли вимоги ч. 2 ст. 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права.
В ході розгляду матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що дата встановлення інвалідності ОСОБА_1 01.11.2016р. та на момент автоматичного перерахунку пенсії з інвалідності 03.10.2017 року, позивач досяг віку 43 роки.
Відповідно до частини 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацюючі особи з інвалідністюгрупи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:
у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно.
В матеріалах справи наявний розрахунок пенсії по інвалідності у зв`язку з трудовим каліцтвом/профзахворюванням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату призначення пенсії по інвалідності 20.11.2015 року страховий стаж позивача становить 22 роки 5 місяців 23 дні.
При цьому спірні періоди проходження навчання за професією в учбовому комбінаті з 15.01.2001р.- по 18.02.2001 року - курси підземних гірничих, з 09.09.2002 року по 01.10.2002 року - курси гірничих по ремонту горних виробіток, стаж роботи за провідними професіями на посадах машиніста ГВМ, гірничого очисного забою з 19.04.2005р. по 18.06.2005р.з 05.07.2005р. по 24.03.2007р., з 05.05.2010р. по 29.06.2010р. з 30.07.10р. по 23.07.2015р., які позивач просить зобов`язати зарахувати до пільгового стажу обчислені та зараховані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до страхового стажу позивача.
За таких обставин 11.02.2021 року, на момент звернення позивача з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області страховий стаж позивача становив 22 роки 5 місяців 23 дні, отже підстави для проведення такого перерахунку відсутні та відсутнє право на отримання пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, суд не вбачає в діях відповідача будь-якого порушення права позивача на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 33 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчисленої відповідно до статей 27 і 28 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності 35 років страхового стажу, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
З огляду на те, що в задоволенні вимог про визнання відмови у розрахунку пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відповідно до ст. 33 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовлено, вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 03 жовтня 2017 року та здійснення виплати з урахуванням раніше виплачених сум також не підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук