Справа № 200/2649/20-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

27 серпня 2021 р. Справа №200/2649/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зобов`язання надання звіту про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2020 року рішенням Донецького окружного адміністративного суду позов ОСОБА_1 до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів щодо неперерахування грошових коштів за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року; зобов`язано Донецьке обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів перерахувати ОСОБА_1 грошові кошти за компенсацію оплати праці найманих працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за жовтень 2019 року.

12 жовтня 2020 року у зв`язку з набранням законної сили рішенням Донецьким окружним адміністративним судом видано виконавчі листи на виконання рішення суду.

16 серпня 2021 року позивач звернулась до суду із заявою про зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року у справі №200/2649/20-а. Заява обґрунтована тим, що боржник частково виконав судове рішення та перерахував на рахунок частково компенсацію оплати праці за найманого працівника ОСОБА_4 в сумі 1 196 грн. 67 коп. замість 11 906 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 2 вказаної статті).

Вказані норми кореспондують положення п. 1 ч. 6 ст. 246 КАС України та пп. ґ п. 4 ч. 1 ст. 322 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття рішення/постанови у справі.

Такий контроль здійснюється шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення до суду першої інстанції, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Аналізуючи наведені законодавчі приписи, суд дійшов висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття судового рішення у справі.

Позивачем не заявлялось клопотання про встановлення судового контролю в позовній заяві, таким чином це питання не було предметом розгляду під час ухвалення рішення.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

У даному випадку при ухваленні рішення судом судовий контроль не встановлювався.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати судовий контроль за заявою позивача вже після ухвалення рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/18826/14.

Нормами ст. 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 14 КАС, а саме судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 382 Кримінального Кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 19 Закону визначено права та обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження. Так, сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, наданими законом.

Матеріалами справи не підтверджено, що позивачем вичерпано загальний порядок виконання судового рішення, визначений Законом України «Про виконавче провадження», внаслідок невиконання рішення в добровільному порядку. Крім того, доказів того, що загальний порядок виконання рішення суду не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для його виконання, матеріали справи не містять.

Відтак, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача, а тому його слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зобов`язання надання звіту про виконання судового рішення у справі №200/2649/20-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Донецького обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені ст. 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя О.В. Троянова