Справа № 580/1621/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-07-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року справа № 580/1621/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: ГаращенкаВ.В., за участю:

секретаря судового засідання: Галасун А.О.,

позивача: ОСОБА_1 - особисто;

представника позивача: Лучинович І.В. - за ордером;

представника відповідача: Коріня М.В. - за довіреністю,

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішення, та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ) від 04.02.2021 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, буд. 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код 21366538) з 28.01.2021 перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання АДРЕСА_1 ) на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України, з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 28.01.2021 до моменту здійснення переведення.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою від 29.04.2021 суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням відповідача від 04.02.2021 відмовлено у переведенні позивача на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», мотивуючи тим, що посади, які позивач обіймав у період 29.12.1981-25.10.1983 (перший секретар Городищенського райкому ЛКСМУ України) та 02.01.1986 - 01.01.1990 (головний інженер по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання) не відносяться до категорій посад, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу».

Позивач, який на час звернення до відповідача із заявою від 28.01.2021 досягнув повних 65 років зберігає право на пенсію, у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» №3723-XII за умови наявності у нього стажу державної служби не менше 20 років.

Позивач стверджує, що законодавством передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях та комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в цих органах до 24.10.1990. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Окрім цього, позивач зазначив, що рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 10.06.1986 №180 затверджено Положення про агропромисловий комітет Черкаської області, який є органом державного управління агропромисловим комплексом області, здійснює державне керівництво колгоспами, забезпечує сприяння раді колгоспів області у виконанні покладених на неї завдань.

Агропромисловий комітет Черкаської області перебуває у системі Держагропрому УРСР, підпорядкований обласній раді народних депутатів та її виконавчому комітету, а також Держагропрому УРСР. При цьому, як слідує із додатку І до цього положення, Городищенське РАПО (районне агропромислове об`єднання) входить в перелік органів, безпосередньо підпорядкованих агропрому.

Головний інженер Городищенського РАПО був єдиною посадовою особою в адміністративних межах Городищенського району, який здійснював повноваження державного контролю за використанням земель.

За твердженням позивача, останній переведений на посаду головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового у зв`язку з ліквідацією управління сільського господарства Городищенського райвиконкому та звільнений з вказаної посади у зв`язку з передачею відділів з контролюючими функціями у підпорядкування обласного виконкому на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП.

З цих міркувань позивач вважає, що не може зазнати негативних наслідків чи бути позбавлений соціальних гарантій з тих лише підстав, що держава у певні періоди змінювала організаційно-правові форми органів державного управління.

На підставі наведеного, позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відзиві на адміністративний позов відповідач не погодився з доводами позивача та просив у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свою позицію тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 703 «Про віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших державних органів, установ до відповідних категорій посад державних службовців та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністри України», яка втратила чинність 06.08.2016, було передбачено віднесення деяких посад працівників органів державної влади, інших органів, установ відповідних категорій посад державних службовців згідно із додатками.

Посади першого секретаря райкому ЛКСМ України та головного інженера і землевпорядкуванню в агропромислових об`єднаннях до відповідних катетегорій посад державної служби не віднесено.

Крім того, відповідач звернув увагу, що посади першого секретаря райкому ЛКСМ України та головного інженера по землевпорядкуванню агропромислових об`єднаннях також не відносяться до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723 та постановою КМУ № 703 від 14.08.2013.

Як зазначив відповідач, враховуючи зміни у структурі управління сільським господарством, що проводились відповідно до постанов Уряду СРСР, періоди роботи керівних працівників і спеціалістів у вищезазначених органах управління підлягають зарахуванню до стажу державної служби, за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях, агрокомбінатах, агрофірмах, виробничих об`єднань та інших формуваннях, які не реорганізовані в управління сільського господарства та продовольства, але до 20-річного стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, незалежно від місця роботи під час досягнем пенсійного віку, зазначений період роботи, не може бути зарахованим.

Наведене на думку відповідача вказує, що Головним управлінням рішення щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію згідно із статтею 37 Закону №3723, прийнято у відповідності та з дотриманням норм чинного законодавства, тому вимоги позивача необґрунтовані та безпідставні.

У додаткових поясненнях представник позивача не погодилась із доводами відповідача та наполягала на задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзивах на адміністративний позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що з 14.02.2015 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за віком.

28.01.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Рішенням відповідача від 04.02.2021 відмовлено у переведенні позивача на зазначену пенсію, мотивуючи тим, що посади, які позивач обіймав у період 29.12.1981-25.10.1983 (перший секретар Городищенського райкому ЛКСМУ України) та 02.01.1986 - 01.01.1990 (головний інженер по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання) не відносяться до категорій посад, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу». За вирахуванням стажу роботи на зазначених посадах, стаж державної служби позивача становить 15 років 10 місяців 27 днів, тому підстав для переведення позивача на пенсію за віком, згідно з положень Закону України «Про державну службу» немає.

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом №2300-0305-8/7352 від 04.02.2021.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» №889-VIII.

Відповідно до п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України «Про державну службу» №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтями 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про державну службу» №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу наведених законодавчих приписів слідує висновок, що позивач, який на час звернення до відповідача з заявою від 28.01.2021 досягнув повних 65 років зберігає право на пенсію, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII за умови наявності у нього стажу державної служби не менше 20 років.

У відповідності до у п. 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено необхідність врахування до стажу роботи державної служби період роботи на посадах, що визначені у 25 Закону України «Про державну службу», а також у актах Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі - Порядок №283), до стажу державної служби включаються, зокрема, час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (далі - Положення №1049).

Відповідно до цієї норми до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).

Відповідно до ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Так, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Вищепереліченими статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій.

Діяльність ВЛКСМ врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII и XVIII з`їздами ВЛСМ.

Згідно з п. 11 цього Статуту встановлено, що одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.

Відповідно до п. п. 13, 14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.

Пунктом 41 Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.

Судом досліджено запис №7 від 29.12.1981 у трудовій книжці позивача, відповідно до якого останній обраний на посаду секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України, згідно з протоколом бюро від 29- XII-1981.

Зміст гарантії, передбаченої ст. 118 КЗпП, полягає у збереженні всіх соціальних прав, що виникали у зв`язку із зайняттям посади, з якої працівник був звільнений через обрання на виборну посаду.

Із записів трудової книжки позивача №5, 6, вбачається, що до обрання на посаду першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМУ України останній обіймав посаду головного інженера землевпорядника управління сільського господарства Городищенського райвиконкому, тобто посаду, прирівняну до посади спеціаліста районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, що відноситься до сьомої категорії посад державної служби згідно з положеннями ст. 25 Закону України «Про державну службу».

Враховуючи, що позивач обіймав виборну посаду, на яку поширюється дія положень ст. 118 КЗпП, а отже період роботи на зазначеній посаді зараховується до стажу державної служби в силу вимог ст. 118 КЗпП, п. 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283, абз. 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 13.05.2020 у справі № 2240/2515/18, від 07.03.2018 у справі №240/381/17 та від 07.02.2019 у справі №742/1718/17.

У зазначених справах Верховний Суд зробив висновок про необхідність зарахування стажу роботи в партійних організаціях та комсомольських організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в цих органах до 24.10.1990. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Щодо зарахування періоду роботи на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, суд виходить з такого.

У відповідності до п. 1 Положення про агропромисловий комітет Черкаської області, яке затверджене рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 10.06.1986 №180, комітет є органом державного управління агропромисловим комплексом області, здійснює державне керівництво колгоспами, забезпечує сприяння раді колгоспів області у виконанні покладених на неї завдань.

Пунктом 2 Положення передбачено, що агропромисловий комітет Черкаської області перебуває у системі Держагропрому УРСР, підпорядкований обласній раді народних депутатів та її виконавчому комітету, а також Держагропрому УРСР.

Згідно додатку І до цього положення, Городищенське районне агропромислове об`єднання (РАПО) входить в перелік органів, безпосередньо підпорядкованих агропрому.

В розумінні п. 1 розділу І Положення про Городищенське районне агропромислове об`єднання, затверджене рішенням виконкому Городищенської районної ради народних депутатів від 29.07.1986 №255, являється первинною ланкою в системі органів управління агропромисловим комплексом, здійснює управління безпосередньо підпорядкованими йому підприємствами та організаціями, а також координує діяльність інших підприємств і організацій, які входять до складу агропромислового комплексу району. Об`єднання здійснює державне керівництво колгоспами, надає сприяння Раді колгоспів у вирішенні покладених на неї завдань по питаннях колгоспного будівництва. Об`єднання, в тому числі, здійснює державний контроль за використанням земель.

З огляду на викладене, районне агропромислове об`єднання відносилось до органів державного управління, а не суб`єктів господарювання, як помилково вважає відповідач.

Як встановлено судом, районні агропромислові об`єднання утворені на виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР «Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом» від 14.11.1985 №1114, указу Президії Верховної Ради Української СРСР від 23.11.1985 «Про зміни в системі органів управління агропромисловим комплексом Української СРСР».

На виконання вказаних правових актів прийнята постанова Центрального комітету компартії України та Ради Міністрів Української СРСР від 10.12.1985 №429.

За результатами проведених змін, управління сільського господарства Городищенського райвиконкому реорганізовано в Городищенське РАПО, відповідно позивач призначений на відповідну посаду у агропромисловому об`єднанні в порядку переведення, що підтверджується записом у трудовій книжці №11 від 02.01.1986.

В подальшому відділи РАПО, що виконували контролюючі функції, передані у структуру обласного виконкому та Позивач в порядку переведення призначений на посаду головного інженера-землевпорядника відділу землекористування, землеустрою на охорони земель при облвиконкомі, що підтверджено записом №13 трудової книжки. В подальшому позивач переведений на аналогічну посаду, що знову входила в структуру райвиконкому (запис №13 трудової книжки) та у зв`язку з ліквідацією райвиконкому переведений на відповідну посаду, що входила в структуру управління земельних ресурсів Черкаської обласної державної адміністрації, відповідно до запису №16 трудової книжки позивача.

З урахуванням наведеного, виходячи з подальшого визначення займаної позивачем посади у структурі Черкаської обласної державної адміністрації, посада головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, яку позивач займав упродовж 02.01.1986 до 01.01.1990 є прирівняною до посади спеціаліста управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, що відноситься до шостої категорії посад державної служби згідно з положеннями ст. 25 ЗУ «Про державну службу».

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу», відповідач діяв неправомірно, оскільки з урахуванням періодів роботи з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України та з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, трудова діяльність позивача, зарахована до стажу державної служби становить 21 рік і 8 місяців 29 днів, тому оскаржене рішення від 04.02.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзацу першого п. 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що відповідачем розглянуто по суті заяву позивача від 28.01.2021 та прийнято протиправне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 2, ч. 4 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4). У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Судом встановлено, що єдиною підставою для відмови у переході на інший вид пенсії стала відсутність необхідного спеціального стажу позивача. Така підстава для відмови в задоволенні заяви позивача визнана судом протиправною. За таких обставин, для ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області перевести з 28.01.2021 ОСОБА_1 на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України та з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 28.01.2021 до переведення на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно відомостей, які містяться в матеріалах справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи судом, надано: копію договору про надання правової допомоги від 23.02.2021 №23/02/2021, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Лучинович І.В., додаткову угоду №1 до нього, згідно з якою визначено, що вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги Клієнту щодо звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправними дій (рішень) органів Пенсійного фонду України щодо відмови у переведенні Клієнта на пенсію за віком, згідно з положень ЗУ «Про державну службу», із вчиненням процесуальних дій, прийняттям процесуальних рішень, у яких може виникнути необхідність (крім випадків, визначених цим договором), в межах розгляду справи судом першої інстанції, становить 5 000 (п`ять тисяч) гривень; рахунок адвоката №1 від 23.02.2021, наданий ОСОБА_1 на суму 5000 грн; меморіальний ордер від 25.02.2021 про сплату ОСОБА_1 на банківський рахунок адвоката гонорару на суму 5000 грн., згідно з яким одержувачем є адвокат Лучинович І.В., призначення платежу - надання правової допомоги за договором від 23.02.2021, в редакції додаткової угоди №1, ОСОБА_1 , акт приймання-передачі наданих послуг від 26.04.2021 на суму 5000 грн; детальний опис робіт (наданих послуг) від 26.04.2021, здійснений адвокатом Лучинович І.В на виконання умов договору про надання правової допомоги.

З урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, участь в судових засіданнях, суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача в заявленому розмірі.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.02.2021 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000 м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, 21366538) перевести з 28.01.2021 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи ОСОБА_1 з 29.12.1981 до 25.10.1983 на посаді першого секретаря Городищенського райкому ЛКСМ України та з 02.01.1986 до 01.01.1990 на посаді головного інженера по землевпорядкуванню Городищенського районного агропромислового об`єднання, виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 28.01.2021 до переведення на пенсію за віком, згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000 м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, 21366538) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. та зі сплати витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідні положення та п. З Прикінцеві положення КАС України протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 25.08.2021.

Суддя В.В. Гаращенко