Справа № 320/5784/21
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 року № 320/5784/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 88% до 58% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 28.02.2020 №04-52/207, виданої Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №315 від 26.03.2021 в частині здійсненні перерахунку із застосуванням загального відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання від заробітку - 58% при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 28.02.2020 №04-52/207, виданої Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання в розмірі 88% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці від 28.02.2020 №04-52/207, виданої Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше виплачених сум та компенсації на час виплати перерахунку, відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області було №315 від 26.03.2021 було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області №04-52/207 від 28.02.2020. Однак, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці був здійсненний у розмірі 58% суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, а не у розмірі 88%, який був визначений позивачці на момент її виходу у відставку.

Позивачка вважає, що зменшення відповідачем відсоткового значення розміру раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 88% на 58% є таким, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали на електронну адресу (), про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням "Діловодство спеціалізованого суду".

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

На підставі наведеного справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області 22.02.2008 (а.с.15-16).

Судом встановлено, що позивачка працювала суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області та постановою Верховної Ради України від 20 березня 2008 року №242-VI "Про звільнення суддів" її було звільнено з вказаної посади у зв`язку з поданням заяви про відставку.

ОСОБА_1 видано посвідчення №00748 судді у відставці.

З матеріалів справи вбачається, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації у Харківській області на виконання вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІI та рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 2-р/2020 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №04-52/207 від 28.02.2020. Згідно з вказаною довідкою розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, складає 94590,00 грн. (а.с.19).

Судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 у справі №320/7577/20:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.04.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно заяви від 10.03.2020;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити ОСОБА_1 як судді у відставці перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки №04-52/207 від 28.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виданої ТУ ДСА Харківської області, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання вимог вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Відповідно до витягу з особистого кабінету перерахунок довічного грошового утримання позивачки був здійснений на підставі рішення від 26.03.2021 №15 у розмірі 58% суддівської винагороди (а.с.17-18).

Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання з 88% (відсотковий розмір суддівської винагороди, який враховувався для визначення довічного грошового утримання позивачки при її виході у відставку) до 58% при здійсненні його перерахунку з 19.02.2020, позивачка звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІI (далі - Закон №1402-VІІI).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

У свою чергу, згідно з пунктом 2 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону №2453-VI було визнано такими, що втратили чинність, Закон України «Про статус суддів» від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі - Закон №2862) та Закон України «Про судоустрій України» від 07.02.2002 №3018-ІІІ, які були чинними на момент вихода позивачки у відставку.

Частиною першою статті 142 Закону №1402-VIII визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина п`ята статті 142 Закону №1402-VIII).

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності Законом №1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.

У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що судді, які вже перебувають у відставці, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі № 638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Суд зазначає, що набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 години 00 хвилини цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Отже, саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, у позивачки виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Однак, щодо наявності правових підстав для визначення відсоткового значення розміру довічного грошового утримання судді у відставці на рівні 88%, а не 58%, суд зазначає таке.

Так, перерахунок грошового утримання судді у відставці здійснюється на підставі частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, вищевказана норма частини третьої статті 142 Закону не визнавалась Конституційним судом України неконституційною.

З системного аналізу викладених правових норм, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, вбачається, що з 19 лютого 2020 року розмір довічного грошового утримання суддів, незалежно від дати виходу у відставку, становить 50% суддівської винагороди з додаванням 2% за кожний рік роботи понад 20-річний стаж на посаді судді.

Положеннями статті 43 Закону №2862, який був чинний на момент виходу позивачки у відставку, було визначено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді.

Положення аналогічного змісту були закріплені в частині третій статті 138 Закону №2453: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Однак суд вважає за необхідне зазначити, що перерахунок грошового утримання позивачки як судді у відставці в розмірі 88% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2862 або за Законом №2453, та до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково з різних законів.

Так, суд вважає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді - Закон №2862 або Закон №2453, а щодо розміру суддівської винагороди - Закон №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку на підставі Закону №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2862 або за Законом №2453, адже останні передбачали, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не менше 20 років, а Законом №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Застосування вищевказаних норм права у спосіб, на якому наполягає позивачка, призведе до того, що при наявності однакового стажу роботи на посаді судді (у даному випадку - 24 роки) судді, які виходять у відставку за Законом №1402-VIII, будуть отримувати довічне грошове утримання у розмірі, значно меншому за розмір, який отримуватимуть судді, які вийшли у відставку за Законом №2862 або за Законом №2453 (у даному випадку - відповідно 58% та 88% суддівської винагороди).

При цьому, судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16.07.2021 у справі № 200/9113/20-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 98367570) про те, що суддя може обрати час відставки, обрати що отримувати: пенсію або щомісячне довічне грошове утримання, але не може обирати закон, який застосовується до цих правовідносин (пункт 39 зазначеної постанови).

У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що до правовідносин щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді слід застосовувати положення Закону №1402-VIII.

Суд звертає увагу на те, що позивачці було перераховано довічне грошове утримання судді у відповідності з вищенаведеними законодавчими приписами, а саме в розмірі 50% суддівської винагороди з додаванням по 2% за кожний рік роботи понад 20 років. При цьому був врахований збільшений розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що відповідач при здійсненні позивачці спірного перерахунку її довічного грошового утримання з розрахунку 58% суддівської винагороди, діяв на підставі, у спосіб та в межах наданих йому повноважень.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивачки є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Дудін С.О.