Справа № 215/4624/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

27 серпня 2021 р. № 215/4624/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни про визнання бездійства протиправним на підставі ст.ст.6, 7 КАС України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 19.08.2021 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом, в якому він просить:

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни, яка виявилася у неналежному застосуванні управлінської функції, у порушенні правового режиму форми розгляду його скарги від 19.08.20р. і не підкоренню ст. 3, 43 46, 92 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни, яка виявилася у не винесенні за результатами розгляду скарги від 19.08.20р. рішення, постанови, тобто правового акту та у порушенні управлінської функції відповідно п.18, 19 ч. 1 ст. 4 КАСУ і ст. 3, 19, 43 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни, яка виявилася у не наданні штатного розкладу департаменту соціального захисту населення, у невжитті заходів для забезпечення права на отримання інформації, права на отримання належно завірених двох копій скарги 19.08.20р., запрошення для нього, з повідомленням про повноваження осіб з приводу розгляду його скарги до правової позиції ст. 3, 22, ч.3 ст. 32, ст. 32, 34, 59 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи органу державної влади, недбалістю і помилками його у не вжитті заходів до усунення причин, що породжують подання скарги від 19.08.20р. та зазначити закон, вимоги якого порушено ним згідно ст.249 КАС України.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.07.2021 адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни про визнання бездійства протиправним на підставі ст.ст. 6,7 КАС України, передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа №215/4624/21 передана у провадження судді Мельникова Р.В.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Відповідно до приписів ч.ч. 1 та 2 ст.46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

З наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що позовна заява подана від імені ОСОБА_1 , проте матеріали позовної заяви не містять копії паспорта громадянина України як документу, що підтверджує наявність у ОСОБА_1 процесуальної дієздатності.

Згідно з пунктами 5 та 8 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування (частина 7 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Також ч. 1 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем не надано до суду копій всіх документів, які додаються до позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

Згідно до ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 року № 1082-IX установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2021 року - 2270 грн.

Зі змісту адміністративного позову та позовних вимог вбачається, що позивачем заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру, які фактично стосуються розгляду його скарги від 19.08.2020 року, а отже ставка судового збору за звернення до суду з даним позовом становить 908,00 грн.

При цьому, зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем разом із позовною заявою до суду не надано документу про сплату судового збору.

Натомість, разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про звільнення від сплати судового збору, в якій просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з доходами у 2026,49 грн., які не відповідають рівню прожиткового мінімуму 2379 грн. і захистом соціальних прав на державні соціальні стандарти т державні соціальні гарантії ст. 46, 48 Конституції України.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Водночас, суд зауважує, що особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, через що в неї існують перешкоди для доступу до правосуддя, має подати до суду відповідні клопотання і документи, які свідчили би про поганий майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію тощо).

Відповідно до приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору, відстрочити сплату судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, у розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

З поданих до суду доказів, а саме довідки ГУ ДПС у Дніпропетровській області, вбачається, що сукупний річний дохід позивача за 2020 рік складає 24324,00 грн.

Сума судового збору, що підлягає сплаті за подання даного позову, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що свідчить про відсутність умов, визначених статтею 8 Законом України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення його від сплати судового збору.

Однак, враховуючи обставин справи, а також з огляду на розмір доходу позивача, суд вважає за можливе зменшити суму судового збору на 50%, а саме - до 454,00 грн.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень пункту 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із пунктом 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі "Мушта проти України" нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.12.2019 по справі №9901/325/19.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що при зверненні до суду позивачем оскаржується бездіяльність відповідача під час розгляду скарги позивача від 19.08.20 р.

Водночас, позивачем разом з позовною заявою надано заяву про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що 11.02.2021 року позивач повторно подав позов від 19.10.2020 року, а отже 15.07.2021 року після отримання ухвали від 04.06.2021 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № 215/888/21 про повернення позову, якою суд надав право на повторне звернення, позивач 19.07.2021 повторно звернувся до суду з даним позовом, без пропуску шестимісячного строку звернення до суду з дати отримання ухвали 15.07.2021.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, суд вважає за необхідне вказати, що позивач шляхом звернення до суду з даним позовом оскаржує не ухвалу від 04.06.2021 року по справі №215/888/21, а просить визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно розгляду його скарги від 19.08.2020 року, а отже слід дійти висновку про те, що з урахуванням строків, визначених законодавством щодо розгляду звернень громадян, позивач дізнався про порушення своїх прав або повинен був дізнатися у вересні 2020. Натомість даний позов позивачем подано до суду 19.07.2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку на звернення до суду, передбаченого норами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд також не може вважати належними посилання позивача на існування перешкод з боку працівників суду щодо ознайомлення його з відомостями про дату набрання законної сили судовими рішеннями.

Інших причин пропуску строку позивачем не наведено.

Водночас, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що позивачем вказано на попередні звернення до суду з аналогічним позовом та повернення такого позову судом, однак до суду разом із позовною заявою не надано доказів в обґрунтування зазначеної заяви, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості розгляду та вирішення заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відтак, позивачу необхідно звернутися до суду із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку з відповідними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду:

- належним чином завірену копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 ;

- копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

- оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн. за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за наступними реквізитами: ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача: 899998, рахунок UA4020661, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд";

- заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку з відповідними доказами.

Згідно частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Зменшити ОСОБА_1 сплату судового збору до 454,00 грн. по адміністративній справі № 215/4624/21.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Першого заступника директора департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації Бабенко Тетяни Борисівни про визнання бездійства протиправним на підставі ст.ст.6, 7 КАС України - залишити без руху.

Надати позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду належним чином завіреної копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копій доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи; оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати підстави для поновлення строку з відповідними доказами.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мельников Р.В.