Справа № 640/32726/20
Суддя: Сенько М. Ф.
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 640/32726/20

пр. № 2-а/759/129/21

26 квітня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Григораша Д.І.,

секретаря судового засідання Щербини А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил,

встановив:

Постановою Енергетичної митниці Державної митної служби України від 18.12.2020р. про порушення митних правил №0059/90300/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді у вигляді штрафу в сумі 4465,35 грн.

ОСОБА_1 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва позовну заяву про скасування вказаної постанови, як незаконної.

Позов обгрунтовано тим, що позивач не мав умислу на вчинення проступку, відповідно диспозиції ст. 485 МК України.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.02.2021 позовну заяву передано до Святошинського районного суду м. Києва, за підсудністю.

Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 09.03.2021р., справу призначено до розгляду.

Сторони скористались правом на подання відзиву, відгуку.

Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в його заявах.

Представник відповідача заперечив проти позову і пояснив, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 485 МК України, може бути вчинене як у формі умислу так і знеобережності (недбалості).

Судом встановлено таке.

06.11.2020 року до відділу митного оформлення «Київ» митного посту «Центральний» Енергетичної митниці Державної митної служби України, особою, уповноваженою на роботу з митними органами ТОВ "Н-ТЕС" Усоком М.І. подана митна декларація типу ІМ40ДЕ №UA903020/2020/022332 на товар №1 - Продукт торгівельної марки "Forch": очисник гальм "Premium" R510: аерозоль 600мл, арт. 6117 0914 - 5775 шт., арт.6110 0951 каністра 5л -40шт.; хімічний склад: вуглеводні, С6-С7, н-алкани , ізоалкани, циклоалкани, <5% н-гексан 60-80%. Пропан 1-20%. Ізобутан: 1-20%. Двооксид вуглецю 1-5%., що надійшов за зовнішньоекономічним контрактом від 10.03.2011 №5, укладеним між «Theo Forch GmbH & Co. KG» (Німеччина) та ТОВ "ХІМ-АВТО", код товару згідно з УКТЗЕД .

Відправником товару є «Theo Forch GmbH & Co. KG» (Німеччина), одержувачем - ТОВ "ХІМ-АВТО". Відповідно до граф 14, 54 митної декларації, декларантом є ТОВ "Н-ТЕС" в особі ОСОБА_1 . Останній згідно з обліковою карткою №100/2012/0007632 є керівником та особою, уповноваженою на роботу з митними органами ТОВ "Н-ТЕС".

Під час здійснення митного контролю встановлено, що кількість товару в літрах, заявлена у графі 47 митної декларації та у електронному іновайсі, не відповідає відомостям, зазначеним у товаросупровідних документах, а саме у іновайсі № НОМЕР_1 від 26.10.2020 року.

Так в перших документах товар заявлено в кількості 2,453 тис. літрів, а в другому - 2,626 тис. літрів.

Це призвело до зменшення розміру митних платежів на суму 1488,45 грн.

Наведені дії розцінені відповідачем, як заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту) щодо кількості товару і кваліфіковані за ст. 485 МК України.

Позивачем не оспорюються обставини покладені в основу оскаржуваної постанови, проте він послідовно вказував, що при оформленні митних документів ним була допущена описка, мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру він не мав.

Відповідач, з огляду на відзив, не виключає, що дії позивача вчинені ним з необережності (недбалості).

Пунктом 3.39 Загального додатку до Міжнародної конвенціїпро спрощення і гармонізацію митних процедур, що набула чинності в Україні 15.09.2011 р. закріплене загальне правило: Митна служба не застосовує істотних санкцій за помилки, якщо вона переконується в тому, що помилки не є навмисними та допущені не внаслідок умисного введення в оману або грубої недбалості. У випадках, коли митна служба вважає за необхідне попередити повторення таких помилок, санкції можуть застосовуватися в обсязі не більшому, ніж це необхідно для досягнення цієї мети.

Дане правило зазначено в оскаржуваній постанові, проте на думку суду залишилось без належного застосування.

Так, помилка допущена позивачем при оформленні митних документів, як це встановлено митним органом, призвела до зменшення розміру митних платежів лише на суму 1488,45 грн., що воочевидь є мізерною сумою. Виявлені порушення були негайно усунуті, шляхом подання нової декларації з доплатою митних платежів.

За таких обставин та вимог закону, в оскаржуваній постанові мало б бути наведено обгрунтування необхідності застосування до позивача санкцій, що мали б на меті попередження повторення подібних помилок на майбутьнє. Проте постанова не містить такого обгрунтування.

На думку суду, дії позивача, відповідно до оскаржуваної постанови, хоч формально і підпадають під ознаки адміністративного про правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, проте не становлять суспільної небезпеки, через малозначність.

Тому, суд вважає, що в даному випадку відповідач мав би звільнити позивача від адміністративної відповідальності, відповідно і на підставі ст. 22 КУпАП України.

Оскільки, відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення на порушення вимог ст. 489 МК України не застосовано до позивача наведених підстав для звільнення позивача від адміністративної відповідальності, то суд знаходить, що його притягнуто до відповідальності незаконно, а відповідно позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 485, 489, 498 МК України, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил, задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0059/90300/2 від 18.12.2020р., винесену заступником про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України.

Провадження в справі про порушення митних правил №0059/90300/2 від 18.12.2020 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сенько М.Ф.

Склад порушення включає в себе ознаки, що характеризують зовнішній акт поведінки особи, його спрямованість і наслідки, і ознаки, що характеризують самого правопорушника і його психічне ставлення до вчиненого.

Ознаки складу порушення митних правил характеризують: об`єкт порушення митних правил; об`єктивну сторону порушення митних правил; суб`єкт порушення митних правил; суб`єктивну сторону порушення митних правил.

Усі зазначені елементи складу порушення митних правил нерозривно поєднані між собою.

Наявність цих елементів обов`язкова для кваліфікації конкретного діяння як порушення митних правил.

Об`єктом порушень митних правил є суспільні відносини, які охороняються законом і яким у результаті посягання завдається чи може бути завдано шкоду, а також те, на що спрямовано посягання.

Відповідно до ст. 485 МК України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Зі змісту вказаної статті Кодексу вбачається, що склад такого порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру.

За змістом частини першої ст. 9 та ст. 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративна відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 03.12.2015 року у справі N К/800/35863/15, Постанові Верховного суду України від 13.12.2008 року №759/360/17.

Наголошую, що мною подані правдиві документи для підтвердження заявленої митної вартості, визначені статтею 53 МК України, а заявлення в графі 31 та графі 47 по товару по товару № 1 ЕМД № UA903020/2020/022332 0.027 та 2,426 тис. літрів є ніщо іншим як механічною помилкою, яка не мала метою неправомірного зменшення розміру сплати митних платежів.

Також хочу наголосити, що для митного оформлення імпортованого товару мною, як декларантом, надано митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару та щодо обсягів пального, що ввозиться на митну територію України в літрах, які приведені до температури 15 С, так і для підтвердження заявленої митної вартості.

Заявлення невірної кількості товару не може бути доказом того, що мої дії були направлені на умисне зменшення митних платежів у формі прямого умислу, крім того, виявлений митницею недолік був усунутий шляхом невідкладного подання нової в електронному вигляді ЕМД із зазначення вірної ваги товару, за який власником сплачені всі необхідні платежі згідно Митного та Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Постанова прийнята без урахування диспозиції ст. 485 МК України щодо наявності в моїх діях ознак прямого умислу.

У зв`язку з відсутністю в моїх діях складу адміністративного правопорушення, а саме мети зменшення розміру сплати податків та зборів, вважаю, що постанова Енергетичної митниці Державної митної служби України від 18.12.2020р. про порушення митних правил №0059/90300/20 прийнята з неправильним застосування норм матеріального права, а саме ст. 485 МК України, а, відтак, підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статей 3, 4, 5 Закон України «Про судовий збір» серед осіб, які мають сплачувати судовий збір або мають пільги щодо його сплати, та об`єктів справляння судового збору немає таких, які би мали його сплачувати за подання заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, та які би постанову про адміністративне правопорушення відносили до об`єктів справляння судового збору. У взаємозв`язку із статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) не визначав і не визначає об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок його сплати за подання апеляційної чи касаційної скарг на рішення адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, за системного, цільового та нормативного підходу до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд вважає, що у справах про оскарження постанов у справах про порушення митних правил у розумінні положень статей 487, 529 Митного кодексу України, статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 2, 3, 4 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору. Митний кодекс України дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про порушення митних правил і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13.04.2018 року у справі №166/616/17.

Враховуючи викладене, за відсутністю складу правопорушення, керуючись статтею 2 КАС України, прошу:

скасувати постанову Енергетичної митниці Державної митної служби України про порушення митних правил №0059/90300/20 від 18.11.2020 року.

Заперечення на відзив

В провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває справа №640/32726/20 за позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про скасування постанови про порушення митних правил №0059/90300/20 від 18.12.2020р.

Підставою позову є відсутність в моїх діях складу адміністративного правопорушення, а саме: мети зменшення розміру сплати податків та зборів, оскаржувана постанова прийнята без урахування диспозиції ст. 485 МК України щодо наявності в моїх діях ознак прямого умислу.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому, вказує, що дії позивача охоплюються диспозицією статті 485 МК України і підпадають під «інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів», які мали наслідком неналежну сплату останніх.

З доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву не погоджуюсь, вважаю їх необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Згідно усталеної практики Верховного суду при розгляді справ даної категорії, суд касаційної інстанції задовольняючи вимоги про скасування постанови про порушення митних правил, встановлював, що зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

У постанові Верховного суду від 22.05.2020 року у справі № 751/1477/17, суд касаційної інстанції вказав, що «сам по собі факт неправильного визначення коду товару за УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МКУ, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Таким чином, митним органом не доведено наявність у діях позивача як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 485 МКУ, тому оскаржувану постанова у справі про порушення митних правил визнали протиправною та скасували.»

У постанові Верховного суду у справі N 334/1738/16-а від 14 травня 2019 року вказано:

«Аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин є підстави погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого статтею 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

За встановлених в цій справі обставин касаційний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТ ЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.»

У постанові Верховного суду від 15 липня 2020 р. у справі N 727/5768/18, N 51-1328км19 надано тлумачення статті 485 МК України, як адміністративної відповідальність за заявлення неправдивих відомостей у митній декларації.

У постанові Верховного суду від 22 травня 2020 р. у справі N 751/1477/17; N К/9901/45268/18 суд касаційної інстанції вказав:

«Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За положеннями статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 531 Митного кодексу України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність у діях позивача як об`єктивної, так і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, у зв`язку з чим безпідставно дійшли висновку про наявність у діях позивача порушення митних правил, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.»

У постанові Верховного суду від 13.12.2018 р. у справі N 759/360/17, адміністративне провадження N К/9901/60666/18 досліджено:

«За статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Аналізуючи зміст наведених вище є підстави погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про те, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що для митного оформлення імпортованого товару декларант надав митному органу належні товаросупровідні документи, необхідні як для ідентифікації самого товару, так для підтвердження заявленої митної вартості.

Як встановлено у справі, задекларовані позивачем відомості щодо ввезеного товару узгоджувалися з відомостями про цей товар, які зазначено у товаросупровідних документах. Підставою для прийняття оскарженої постанови слугував Висновок СЛЕД N 159, що в підсумку вплинуло на визначення коду згідно з УКТЗЕД та, відповідно, суму митних платежів.

За встановлених в цій справі обставин Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК. При цьому слід врахувати, що позивач, маючи на меті уникнути будь-яких неточностей чи порушень під час митного оформлення імпортованого товару його власником, на наступний день після винесення Митницею картки відмови у прийнятті митної декларації, з підстав невірного визначення коду УКТЗЕД, подав нову декларацію вже із кодом, який був визначений згідно Висновку СЛЕД N 159. Необхідні збори та податки по вже виправленій митній декларації, сплачені власником товару у повному обсязі. Відтак доводи заявника касаційної скарги, що дії позивача зумовили ймовірну недоїмку до державного бюджету спростовуються наведеними обставинами, які у повній мірі встановлені судами попередніх інстанції.»

У постанові Верховного суду від 16 жовтня 2018 р. у справі N 640/13072/16-а; N К/9901/39266/18 вказано:

«Також судами встановлено, що докази, які б свідчити про наявність в діях позивача наявного складу правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а саме заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД відсутні.

Факт подання позивачем до митного органу недостовірних документів, недостовірної інформації або приховування будь-якої інформації, необхідної для класифікації товару, спростовується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності в діях позивача прямого умислу, а відтак, і відсутності складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Харківська митниця Державної фіскальної служби не навела жодних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірних дій, а наведені митним органом у касаційній скарзі обґрунтування є такими, що не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо обґрунтованості позовних вимог.

Враховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо протиправності прийняття постанови у справі про порушення митних правил та притягнення позивача до адміністративної відповідальності.»

У постанові Верховного суду від 15 травня 2018 р. у справі N 448/702/16-а; N К/9901/11304/18 суд дійшов висновку, що огляду на диспозицію статті 485 Митного кодексу України, яка передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а отже спірна постанова винесена відповідачем із порушенням вимог законодавства.

У постанові Верховного суду №760/14721/16-а від 18.03.2021 року судом встановлено:

«Стаття 485 МК України, на підставі якої позивача притягнуто до відповідальності, передбачає, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже згідно диспозиції даної норми порушення митних правил має місце у разі зазначення декларантом: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту); неправдивих відомостей щодо ваги або кількості товару, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Тобто сам по собі факт неправильного зазначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад правопорушення згідно із статтею 485 МК України.

Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №640/5082/17, від 22 травня 2020 року у справі №751/1477/17, від 10 грудня 2020 року у справі №569/16120/15-а, від 14 січня 2021 року у справі №640/5081/17.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Враховуючи встановлення апеляційним судом відсутності обґрунтованих доказів в підтвердження у даній справі умислу позивача на заниження митних платежів шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування постанови Митниці від 18 серпня 2016 року №0405/10000/16 у справі про порушення митних правил, а отже й для задоволення позовних вимог.»

Враховуючи викладене, оскільки оскаржувана постанова про порушення митних правил прийнята без урахування диспозиції ст. 485 МК України щодо наявності в моїх діях ознак прямого умислу, є такою, що прийнята не в порядку та на підставі закону, відтак, підлягає скасуванню.

Постанова може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.