Справа № 240/5447/20
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5447/20

Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

17 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Курка О. П. Білої Л.М.

секретар судового засідання: Москалюк Ю.П.,

за участю:

представника позивача: Явона Андрія Васильовича

представника відповідача: Байдали Ірини Геннадіївни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Селянсько (фермерського) господарства "Едельвейс", представника Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Селянсько (фермерського) господарства "Едельвейс" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Житомирській області в частині складання висновків акту перевірки щодо нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість, тобто збільшення грошового зобов`язання СФГ «Едельвейс» з податку додану вартість, на суму 366 771, 00 грн, внаслідок здійснення документального оформлення господарської операції СФГ «Едельвейс» з ПП «ЮРАТА», з них за основним платежем 269 417,00 грн та за штрафними санкціями 67 354,00 грн, та щодо застосування штрафних санкцій до СФГ «Едельвейс» з акцизного податку на суму 218 496,68 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.02.2020 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 366771,00 грн, внаслідок здійснення документального оформлення господарської операції СФГ "Едельвейс" з ПП «ЮРАТА», з них за основним платежем 269417,00 грн та за штрафними санкціями 67354,00 грн; № щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496, 68 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.

22 червня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Представник позивача вимоги своєї апеляційної скарги підтримав, просив суд їх задовольнити. Щодо вимог апеляційної скарги відповідача заперечував, просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача просила суд задовольнити апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області та відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційних скарг, відзиву, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції скасуванню в частині відмовлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи,Селянське (фермерське) господарство "Едельвейс" зареєстровано Любарською районною державною адміністрацією Житомирської області та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Житомирській області. СФГ "Едельвейс" є платником: єдиного податку 4 групи, податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, ЄСВ, військового збору, орендної плати за землю, екологічного податку.

У період з 16.12.2019 до 10.01.2020 посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області проведена планова виїзна документальна перевірка Селянського (фермерського) господарства "Едельвейс" з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2016 по 30.09.2019.

Про результати документальної планової виїзної перевірки СФГ "Едельвейс" з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.10.2016 по 30.09.2019 складено акт від 16.01.2020 № 19/06-30-05-01/13576776 (далі - акт перевірки).

За змістом висновків акту перевірки перевіркою встановлено порушення СФГ "Едельвейс", зокрема:

- п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.5, п. 198.6 ст.198 Податкового Кодексу України, в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість на загальну суму 325724 грн, а саме по періодах: вересень 2017 року в сумі 269417 грн; лютий 2019 року в сумі 56307 грн, та завищено значення р.21 Декларації «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» на суму 9631 грн за вересень 2019 року;

- п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14, п.п.212.3.4 п.212.3 ст.212 Податкового Кодексу України, в результаті чого СФГ «Едельвейс» у періоді, що перевірявся, здійснювало операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку на загальну суму 218496,68 грн в т.ч. по періодах: за жовтень 2016 року в сумі 17892 грн; за листопад 2016 року в сумі 39671 грн; за грудень 2016 року в сумі 43534 грн; за серпень 2017 року в сумі 33366,24 грн; за вересень 2017 року в сумі 65288,13 грн; за жовтень 2017 року в сумі 18745,31 грн.

На акт документальної перевірки СФГ "Едельвейс" було подано заперечення, розглянувши які Головне управління ДПС у Житомирській області дійшло висновку про залишення без змін висновків акту документальної перевірки (лист від 20.02.2020 № 1656/6/06-30-05-01).

25 лютого 2020 року ГУ ДПС у Житомирській області, на підставі акту перевірки від 16.01.2020 № 19/06-30-05-01/13576776, прийнято податкові повідомлення - рішення:

- № , яким СФГ "Едельвейс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 407155,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 325724 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 81431 грн;

- № про застосування до СФГ "Едельвейс" штрафних (фінансових) санкцій у сумі 218496,68 грн.

Позивач, вважаючи протиправними дії посадових та службових осіб ГУ ДПС у Житомирській області в частині складання висновків акту перевірки щодо нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість, тобто збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість, на суму 366 771, 00 грн (за основним платежем у розмірі 269 417,00 грн та за штрафними санкціями - 67 354,00 грн), внаслідок не визнання господарської операції з ПП «ЮРАТА», та щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496,68 грн та, як наслідок, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 25.02.2020 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 366771,00 грн і № щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496, 68 грн, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що здійснення СФГ "Едельвейс" передачі (відпуску) пального Виконавцю послуг (Іноземне підприємство "Агросистем Інвест Україна") є операцією з реалізації пального у розумінні п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПК України, в зв`язку з чим позивач зобов`язаний був зареєструватися платником акцизного податку та виписувати акцизну накладу при здійсненні операції з заправки паливом автомобільного транспорту виконавця.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що висновки контролюючого органу, оформлені актом перевірки, за результатами такої перевірки є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжує для нього обов`язкових юридичних наслідків. Сформовані у акті перевірки висновки щодо порушення платником податків вимог податкового законодавства не створюють жодних наслідків для платника податку та є, в даному випадку, лише передумовою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову у даній частині.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги відповідача щодо правомірності податкового повідомлення - рішення від 25.02.2020 № в оскаржуваній частині, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із акту перевірки та розрахунку по порушенням та штрафним санкціям по акту від 16.01.2020 № 19/06-30-05-01/13576776, донарахування вказаним податковим повідомленням - рішенням від 25.02.2020 грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 269417 грн і за штрафними санкціями - 67354 грн обґрунтовано порушенням вимог п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок неправомірного віднесення до складу податкового кредиту податку на додану вартість за травень 2017 року в сумі 269417 грн внаслідок здійснення безпідставного документального оформлення нереальної господарської операції СФГ "Едельвейс" з ПП "Юрата".

Так, перевіркою встановлено, що в період з 01.10.2016 по 30.09.2019 СФГ "Едельвейс" на підставі податкових накладних, оформлених ПП "Юрата" щодо відображення операцій поставки напівпричипів - самоскидів на користь СФГ "Едельвейс" та зареєстрованих в ЄРПН задекларовано у складі податкового кредиту за травень 2017 року податку на додану вартість на загальну суму 269416,66 грн.

В ході дослідження документів, наданих СФГ "Едельвейс" до перевірки встановлено, що договір купівлі - продажу № 1739-05/2017 від 23.05.2017, укладений між СФГ "Едельвейс" та ПП "Юрата" не містить істотних умов, а саме базису поставки та порядку розрахунків. Платником податків до перевірки не було надано первинних документів щодо транспортування товарно - матеріальних цінностей від ПП "Юрата", їх руху між підрозділами Підприємства та матеріально - відповідальними особами.

На підставі аналізу інформаційних баз даних ДПС України досліджено податкову інформацію щодо документально оформленого руху ідентифікованого товару по певному ланцюгу зроблено висновок про неможливість здійснення господарської операції з ідентифікованого товару у зв`язку із відсутністю декларування придбання визначеної номенклатури ідентифікованого товару (напівпричипи - самоскиди) ПП "Юрата", що свідчить про неможливість здійснення ПП "Юрата" постачання на користь СФГ "Едельвейс".

Податковий кредит, згідно зі пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу

Податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу, згідно зі пп. 14.1.179 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

У відповідності до п. 198.1 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно зі абз. 1-3 п. 198.2 цієї статті ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

У пункті 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом абз. 1 п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Положеннями пункту 201.1 ст. 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 Податкового кодексу України (п. 201.8 ст. 201 ПК України).

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, необхідною умовою для включення податку на додану вартість до податкового кредиту, що безпосередньо впливає на зменшення суми податкових зобов`язань, є, зокрема, фактична наявність господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), їх зв`язок з господарською діяльністю платника податків. При цьому наслідки у податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто дії, які викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Бухгалтерський облік, згідно зі ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року № 996-XIV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У відповідності до частини 1 і 2 статті 9 Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію (абз. 11 ст. 1 Закону).

Із наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 травня 2017 року між суб`єктом господарювання, що здійснює торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу - ПП "Юрата" (Продавець) та СФГ "Едельвейс" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу транспортного засобу № 1739-05/2017, а саме вживаного транспортного засобу марки SCHMITZ, номер шасі: НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_2 , та № 1740-05/2017, а саме вживаного транспортного засобу марки SCHMITZ, номер шасі: НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_4 .

За умовами вказаних договорів купівлі - продажу транспортного засобу від 23.05.2017 передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання договорів. Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договорів купівлі - продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 808250 грн (кожного).

Відповідно до видаткових накладних від 23.05.2017 № РН-0000628 та № РН-0000613, ПП "Юрата" поставило СФГ "Едельвейс" два напівпричипи, № шасі: НОМЕР_1 та № шасі: НОМЕР_3 , вартістю 808250,00 грн (в т.ч. ПДВ - 134708,33 грн) кожен.

23.05.2017 між ПП "Юрата" та СФГ "Едельвейс" підписано акт приймання - передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером № 1739-05/2017 та № 1740-05/2017.

Також, були складені та підписані акти огляду реалізованих транспортних засобів від 23.05.2017.

Поставлений товар оплачено СФГ "Едельвейс" шляхом перерахування коштів отримувачу - ТОВ "Наш Полюс" згідно із платіжними дорученнями від 23.05.2017 № 685, 690.

Також, за результатами господарських операцій ПП "Юрата" складено та видано на користь СФГ "Едельвейс" податкові накладні від 23.05.2017 № 116 на загальну суму 808250,00 грн (в т.ч. ПДВ - 134708,33 грн) та № 131 на загальну суму 808250,00 грн (в т.ч. ПДВ - 134708,33 грн).

Перелічені вище податкові накладні сформовані ПП "Юрата" відповідно до статті 201 Податкового кодексу України та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), містять усі обов`язкові реквізити та видані особою, зареєстрованою як платник податку на додану вартість, на момент їх видачі.

Акт перевірки від 16.01.2020 посилань на недоліки у оформленні податкових накладних не містить.

Колегія суддів зазначає що в матеріалах справи містяться копії свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 та 3733310 зі змісту яких вбачається, що 01.06.2017 спеціалізований напівпричіп № шасі: НОМЕР_3 , зареєстровано за СФГ "Едельвейс" з реєстраційним номером НОМЕР_6 , а спеціалізований напівпричіп № шасі: НОМЕР_1 , - НОМЕР_7 .

Актами приймання - передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 03.07.2017 № 12 і № 13 підтверджено взяття на баланс Господарства придбаних транспортних засобів (напівпричепів) та введення їх в експлуатацію.

СФГ "Едельвейс" за результатами поставки сформовано податковий кредит у травні 2017 року.

Щодо поставки та порядку розрахунку між позивачем та його контрагентом - ПП "Юрата".

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що придбані СФГ "Едельвейс" транспортні засоби ПП "Юрата" були передані в комісію Комітентом - ТОВ "Наш Полюс", відповідно до договорів комісії від 23.05.2017 № 1739-05/2017 та № 1740-05/2017.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2 договорів комісії, місцем передачі визначено м. Луцьк. Витрати на транспортування несе - Комітент (Товариство з обмеженою відповідальністю "Наш Полюс").

У пункті 3.3 договорів комісії визначено, що розрахунок за товар проводиться безпосередньо між Комітентом та Покупцем.

Встановлено, що ТОВ "Наш Полюс" було виставлено СФГ "Едельвейс" рахунок на оплату № 82 від 22.05.2017 за товар - напівпричіп самоскид, 2 шт., загальною вартістю 1616500,00 грн, у т.ч. ПДВ - 269416,67 грн.

Як було зазначено вище, позивачем як покупцем транспортних засобів оплату товару проведено саме на рахунки ТОВ "Наш Полюс" платіжними дорученнями від 23.05.2017.

У відповіді на відзив представники позивача вказали, що транспортування придбаних транспортних засобів (напівпричепів) здійснювалося за допомогою автомобілів марки MAN, які того ж дня були придбані у іншого підприємства, водіями СФГ "Едельвейс". На підтвердження наявності працівників (водіїв) та використання автомобілів та напівпричепів у своїй господарській діяльності позивачем надано до суду копії подорожніх листів за 2018-2020 роки, вибірково.

Колегія суддів зазначає, що надані до суду документи по взаємовідносинам позивача з ПП "Юрата" в силу Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами та мають всі необхідні, встановлені законом, обов`язкові реквізити, розкривають зміст господарських операцій, які виникли між позивачем і його контрагентом.

Докази того, що вказані первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними в матеріалах справи відсутні.

Водночас суд наголошує, що нормами податкового законодавства визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ.

Досліджуючи витребувані та приєднані до справи документи, суд констатує, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом при укладанні і виконанні договору взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 9 КАС України не виявлено.

Водночас, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів визнання правочину, укладеного між СФГ "Едельвейс" та ПП "Юрата" недійсним.

Доказів, які б вказували на відсутність реальності господарських операцій за договорами купівлі - продажу транспортного засобу від 23.05.2017 за правилами ч. 2 ст. 77 КАС України відповідач також не надав та матеріали справи не містять.

Доводи апелянта стосовно того, що за даними аналізу інформаційних баз ДПС України відсутнє декларування придбання визначеної номенклатури ідентифікованого товару (напівпричипи - самоскиди) ПП "Юрата" колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не спростовують реальності господарських операцій між позивачем і цим Підприємством, а також не можуть бути безумовною підставою для позбавлення СФГ "Едельвейс" права на формування податкового кредиту на підставі первинних документів і податкових накладних.

Водночас варто зазначити, що позивачем надано достатньо належних доказів на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, суд мав можливість пересвідчитись у тому, що придбання позивачем транспортних засобів (напівпричепів) було необхідною умовою здійснення ним його господарської діяльності.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України, обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку.

Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

В силу приписів частини 2 статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), «Булвес» АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.

Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з ціллю отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах.

Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

Однак, контролюючим органом не доведено існування таких обставин у даній справі.

Таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ із вартості придбаних у ПП "Юрата" транспортних засобів відповідає вимогам податкового законодавства.

Враховуючи вищенаведені обставини, правові норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 25.02.2020 № в частині збільшення СФГ "Едельвейс" грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальній сумі 336771 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 269417 грн, за штрафними санкціями - 67354 грн, є протиправним, та підлягає скасуванню в цій частині.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги позивача щодо протиправності повідомлення - рішення від 25.02.2020 № , яким до СФГ «Едельвейс» застосовано штрафні санкції з акцизного податку на суму 218 496,68 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається із висновку контролюючого органу, підставою для прийняття вищевказаного податкового повідомлення - рішення було те, що проведеною перевіркою встановлено здійснення СФГ "Едельвейс" господарських операцій по передачі (реалізації) паливно - мастильних матеріалів іншим суб`єктам господарювання за період з 01.04.2016 по 30.11.2017, тому відповідно до п.п. 212.3.4 п.212.3ст. 212 Податкового кодексу України СФГ "Едельвейс" підлягало обов`язковій реєстрації платником акцизного податку у контролюючому органі.

Водночас, апелянт вказує, що висновки податкового органу є помилковими, оскільки факту реалізації пального не було, оскільки списання пального у вказаний період було зумовлено виконанням умов договорів, укладених між СФГ "Едельвейс" та ІП "Агросистем Інвест Україна" про надання послуг, виконання робіт.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що в силу приписів пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що підпункт 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України було змінено лише з 01.07.2019 року.

З 29.12.2019 року законодавець уточнив поняття реалізації пального, визначивши, що не відноситься до такої реалізації і визначив поняття власного споживання.

Верховною Радою України прийнято Закон України, за №391 -IX від 18.12.2019 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покрашення адміністрування акцизного подачку», в якому, поміж іншим, внесено ряд змін до Податкового Кодексу України серед яких підпункт 14.1.212 доповнено абзацами такого змісту:

- До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які;

призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, піщаних гірничим підприємствам для видобування корисних

копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання рооп з будівництва доріг;

належать іншим особам;

виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника.

Водночас, як зазначає апелянт, вказане пальне використовувалося для цілей власного виробництва у агропромисловому комплексі на землях сільськогосподарського призначення, без передачі права власності чи розпорядження, а тому податкове повідомлення-рішення щодо застосування штрафних санкцій у розмірі 218 496 (двісті вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 68 коп. є таким, що підлягає скасуванню.

Судова колегія зазначає, що до власного споживання відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов: замовники за договорами підряд) не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту; заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплекс), паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які: призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, па землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг; належать іншим особам: викопують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника; транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" підпункту 14.1.212 Податкового Кодексу України, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального паливом і такого транспортного засобу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 16.09.2016 та 11.08.2017 між Іноземним підприємством "Агросистем Інвест Україна" (Виконавець) та СФГ "Едельвейс" (Замовник) було укладено договори про надання послуг № 16092016/01 та № 11082017/01.

За умовами цих договорів Виконавець зобов`язується надати послуги по виконанню сільськогосподарських робіт, сільськогосподарською технікою Виконавця, зазначеною в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору, на полях Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити вартість послуг Виконавця, відповідно до умов цього Договору.

Згідно умов договорів з Іноземним підприємством "Агросистем Інвест Україна" передбачено, що заправка техніки дизельним паливом повинна здійснюватися за рахунок замовника.

Більше того, в договорах зазначено, що ПМП є власністю "Едельвейс" і використовуються виключно задля виконання умов таких договорів.

В свою чергу, факт використання таких ПМП ї їх обсяг зафіксований відповідними звітами, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з п.117.3. ст.117 ПК України, здійснення суб`єктами господарювання операції! з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Отже, притягнення до відповідальності суб`єкта господарювання можливе лише у разі здійснення реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Водночас, досліджуючи матеріали справи та докази надані позивачем, судом встановлено, що СФГ «Едельвейс» не здійснювалася діяльність з реалізації пального, право власності та право розпорядження пальним до виконавця в особі Іноземного підприємства "Агросистем Інвест Україна" не переходило, таке пальне використовувалося лише для надання йому послуг, а тому штрафні санкції застосовані контролюючим органом відповідно до п.117.3. ст.117 ПК України безпідставно.

Більше того, відповідачем не надано доказі та матеріали справи їх не містять, що позивачем в спірний період було здійснено споживання пального для власних потреб шляхом його реалізації з акцизного складу та/або з акцизного складу пересувного, а отже на переконання колегії суддів СФГ "Едельвейс" не було зобов`язане складати акцизні накладні та сплачувати акцизний податок, а відтак відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно з положеннями ПК України.

З матеріалів справи встановлено та підтверджено представником позивача під час апеляційного розгляду справи, що умовами договорів укладених із Іноземним підприємством "Агросистем Інвест Україна" передбачено, що заправка техніки дизельним паливом здійснюється за рахунок замовника. Факт такої заправки техніки не заперечується сторонами у справі, що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами.

При цьому, будь яких інших належних та достатніх доказів, які б підтверджували реалізацію пального відповідачем до матеріалів справи не додано.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що заправка пальним сільськогосподарської техніки Іноземного підприємства "Агросистем Інвест Україна" для виконання сільськогосподарських робіт на землях сільськогосподарського призначення в межах дії договорів підряду не є операціями з реалізації пального.

Крім того, судова колегія звертає увагу, що укладені між СФГ «Едельвейс» та Іноземним підприємством "Агросистем Інвест Україна" є такими, що укладені між правоздатними та дієздатними юридичними особами, за формою та змістом не суперечать закону, предметом спірних правочинів не є речі, що обмежені в цивільному обороті. Отже, такі договори є належними та допустимими доказами наявності між позивачем та його контрагентами факту вчинення правочинів в розумінні ст.202 Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Водночас відповідачем не надано доказів саме факту реалізації пального СФГ «Едельвейс» в адресу Іноземного підприємства "Агросистем Інвест Україна" у досліджуваний період.

А тому, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що надання Іноземним підприємством "Агросистем Інвест Україна" послуг технікою для збирання врожаю, тобто для сільськогосподарських потреб на землях сільськогосподарського призначення, яка заправлялась паливом, яке перебувало у власності позивача (замовника) та використання якою зафіксовано відповідними звітами не є операціями з реалізації пального.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що пальне позивача використовувалося виконавцем виключно для виконання укладених договорів від 16.09.2016 №16092016/01 та від 11.08.2017 року №11082017/01 та право власності на таке пальне до виконавця не переходило.

Таким чином, аналіз наведених вище норм чинного законодавства спростовує висновки контролюючого органу, покладені в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 25.02.2020 року №, а тому останнє є протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 13.11.2020 року у справі № 804/7119/16, оскільки висновкиу постанові Верховного Суду по-перше стосується надання податкової консультації, а по-друге, не стосується фактів заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг; належать іншим особам; виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо визнання протиправними дій посадових та службових осіб ГУ ДПС у Житомирській області в частині складання висновків акту перевірки щодо нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій з акцизного податку, з огляду на слідуюче.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент складення акту перевірки), результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджений наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 N 727 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок).

За визначенням, наведеним у абзаці 1 пункту 2 розділу І Порядку, акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положеннями пункту 5 розділу II Порядку передбачено, що факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Акт (довідка) документальної перевірки складається з чотирьох частин: вступної, загальних положень, описової частини та висновку. До акта (довідки) документальної перевірки додаються інформативні додатки (п. 1 розд. ІІІ Порядку).

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу III Порядку описова частина акта (довідки) документальної перевірки складається таким чином: у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

Пунктом 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Тобто, акт перевірки є носієм доказової інформації, яка в подальшому має використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення платникові податків грошових зобов`язань, та повинен містити вичерпну інформацію про виявленні порушення платником податків вимог податкового законодавства.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа N 810/5829/14).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки контролюючого органу, оформлені актом перевірки, за результатами такої перевірки є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжує для нього обов`язкових юридичних наслідків. Сформовані у акті перевірки висновки щодо порушення платником податків вимог податкового законодавства не створюють жодних наслідків для платника податку та є, в даному випадку, лише передумовою прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

Натомість, обов`язковою ознакою дій/бездіяльності/рішень суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні підстави щодо визнання протиправними дій посадових та службових осіб ГУ ДПС у Житомирській області в частині складання висновків акту перевірки щодо нарахування грошового зобов`язання з податку на додану вартість та застосування штрафних санкцій з акцизного податку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Судова колегія зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу представника Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Селянсько (фермерського) господарства "Едельвейс" задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Селянсько (фермерського) господарства "Едельвейс" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними і скасування податкових повідомлень - рішень в частині відмови в задоволенні адміністративного позову щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25.02.2020 року № щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496 грн. 68 коп. скасувати.

В цій частині прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Селянсько (фермерського) господарства "Едельвейс" в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 25.02.2020 року № щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496 грн. 68 коп. задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 25.02.2020 року № щодо застосування штрафних санкцій з акцизного податку на суму 218 496 грн. 68 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 серпня 2021 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Курко О. П. Біла Л.М.