Справа № 640/4186/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м. Київ № 640/4186/21
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби зовнішньої розвідки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що станом на день прийняття наказу звільнення, відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної відпустки, передбаченої Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).

04.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що позивачем не було належним чином повідомлено про зміни у облікових даних щодо отримання статусу та посвідчення учасника бойових дій відповідний підрозділ СЗРУ, що унеможливлювало внесення відповідних даних до його особової справи. У зв`язку із неподанням позивачем документів про отримання статусу учасника бойових дій у встановленому порядку, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2019 рік, як учаснику бойових дій, що передбачено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не виплачувалась.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів даної справи, ОСОБА_1 з 09.09.2011 по 15.10.2019 проходив військову службу у Службі зовнішньої розвідки України (військова частина НОМЕР_1 ).

15 жовтня 2019 року позивача було увільнено від займаної посади та звільнено з військової служби.

Проте, при звільненні відповідачем не було проведено з позивачем усі необхідні розрахунки щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

10 грудня 2020 року позивачем було надіслано поштою заяву до відповідача з проханням виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У відповіді відповідача зазначено, що виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій не проводилась.

Позивач вважає, що відмова відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки є протиправно, що зумовило його звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Позивач наголошує на тому, що статус учасника бойових дій, а також право на одержанням додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів він набув 21.01.2019, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій від 21.01.2019 серії НОМЕР_2 .

Тобто, за період проходження служби позивач не використав 14 днів (за 2019 рік) додаткової відпустки передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та статтею 16І Закону України «Про відпустки».

Позивач переконаний, що при звільненні, відповідач мав йому здійснити нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-ХІІ, учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України від 05 листопада 1996 року № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР), передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до положень статті 16-2 Закону № 504/96-ВР, учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з приписами пункту 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Слід врахувати, що у разі невикористання військовослужбовцями щорічної основної або додаткової відпустки, їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки.

Водночас, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто, особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також, дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби, їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому, числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Суд враховує правову позицію, висловлену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 620/4218/18 (Пз/9901/4/19).

Суд враховує, що статус позивача, як учасника бойових дій, який йому дає право на додаткову відпустку, підтверджується посвідченням від 21.01.2019 серії НОМЕР_2 , що зумовлює висновок про те, що при звільненні з військової служби у запас, позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2019 році додаткову відпустку, як учасник бойових дій, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У частині доводів відповідача про те, що позивачем не було належним чином повідомлено про зміни у облікових даних щодо отримання статусу та посвідчення учасника бойових дій відповідний підрозділ СЗРУ, що унеможливлювало внесення відповідних даних до його особової справи, тож, зв`язку із неподанням позивачем документів про отримання статусу учасника бойових дій у встановленому порядку, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2019 рік, як учаснику бойових дій, що передбачено Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», не виплачувалась, суд зазначає, що право на додаткову відпустку, а у разі її невикористання, на грошову компенсацію, виникає у силу набуття такого статусу особою та Згідно Закону, що його визначає, водночас, посилання відповідача на неналежне повідомлення позивачем про набуття статусу учасника бойових дій, жодним чином відповідачем не доведено та не підтверджено, а також, вказана обставина не можу позбавляти позивача прав та ґарантій, визначених законодавством, яке визначає та регулює статус учасника бойових дій.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242 - 246, 255 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Служби зовнішньої розвідки про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Служби зовнішньої розвідки щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Зобов`язати Службу зовнішньої розвідки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда