Справа № 520/14705/21
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

30 серпня 2021 р. № 520/14705/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Волошин Д.А., розглянувши адміністративний позов Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

Служба безпеки України звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Служби безпеки України витрати, пов`язані з її утриманням у військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу у розмірі 102039,36 грн (сто дві тисячі шістсот тридцять дев`ять грн 36 коп.), які підлягають перерахуванню до Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого (рахунок UА1007120 в Головному управлінні Державної казначейської служби України у Харківській області, ).

Ухвалою судді від 05.08.2021 позовну заяву Служби безпеки України залишено без руху, надано позивачу термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших обґрунтованих та поважних причин його пропуску.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху вручена представнику позивача 13.08.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

20.08.2021 представник позивача подав до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначив, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов`язань СБ України звернулась в порядку цивільного судочинства із відповідним позовом 31 травня 2021 року, тобто в межах встановленого ст. 257 Цивільного кодексу загального трирічного строку позовної давності. Водночас, 28 липня 2021 року на адресу Інституту надійшла ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 9 липня 2021 року у справі № 641/4170/21, якою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження, оскільки заявлений позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим 04 серпня 2021 року Служба безпеки України звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з відповідним позовом, тобто в межах визначеного статтею 122 КАС України місячного строку з моменту отримання ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова. Обрання цивільної юрисдикції під час вирішення питання про відшкодування ОСОБА_2 витрат, пов`язаних з її утриманням в Інституті, зумовлено сформованою у Службі безпеки України сталою практикою вирішення таких спорів. Відповідно до правової позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 05 квітня 2012 року у справі № К/9991/38816/11, та якою скасовано постанови Окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 серпня 2010 року у справі № 2а-5099/09/2670, помилка у предметній юрисдикції не може бути перешкодою для реалізації права на звернення до суду для захисту своїх прав та є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Дослідивши вказану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Отже, досліджуючи питання строку звернення до суду, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За приписами ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Отже, дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави".

Суд зазначає, що безпідставне поновлення строку на оскарження є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини щодо справедливого судового розгляду. Європейський суд з прав людини визначив, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28.10.2004).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (п.41 рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008).

Судом із матеріалів справи встановлено, що наказом т.в.о. начальника Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого №22-ос від 27.02.2020 ОСОБА_1 була відрахована з числа курсантів Інституту відповідно до підпункту є (у разі відмови від проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення навчання) пункту 61 Положення та звільнена з військової служби за підпунктом д пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону (через службову невідповідність).

Відповідно до довідки-розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Інституту підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 01.04.2021 №27/1167ві, загальна сума визначених до відшкодування витрат за період з 11.08.2014 по 27.02.2020 становить 108639,36 грн.

Згідно зобов`язання від 28.02.2020 відшкодувати заборгованість щодо витрат, пов`язаних з утриманням в Інституті підготовки юридичних кадрів для Служби безпеки України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, ОСОБА_1 зобов`язувалась відшкодувати заборгованість у сумі 108639,36 грн у строк до 31.12.2020. При цьому строк погашення зобов`язання не може бути змінений відповідачем, а отже не може бути змінено строк виникнення права позивача на звернення до суду з цих підстав.

Враховуючи вказаний відповідачем строк сплати зобов`язання, 01.01.2021 у позивача в будь-якому випадку виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь Служби безпеки України витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

Крім того, як зазначає позивач, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.07.2021 по справі №641/4170/21 відмовлено у відкритті провадження по справі.

При цьому позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду лише 04.08.2021.

Відповідно до приписів частини 5 статті 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин зобов`язаний враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі №821/284/19-а касаційна інстанція дійшла висновку, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України.

Суд зауважує, що правовідносини, викладені у позовній заяві є аналогічними до правовідносин, викладених у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року по справі № 821/284/19-а. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.

Отже, судова практика щодо юрисдикції таких спорів була визначена до виникнення права у позивача на звернення до суду, у зв`язку з чим посилання позивача на наявність судової практики першої інстанції судом не приймаються до уваги.

За таких обставин, пояснення позивача щодо строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві, не вбачаються судом поважними причинами пропуску строку.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України, зазначені позивачем в заяві від 20.08.2021 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути адміністративний позов позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Служби безпеки України до ОСОБА_1 про стягнення суми - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.А. Волошин