Справа № 640/27893/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

м. Київ

26 серпня 2021 року 16:34 № 640/27893/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., при секретарі судових засідань Прокопенко О.В., розглянувши у підготовчому засіданні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

третя особа Міністерство охорони здоров`я України

про визнання протиправними та нечинними постанов

за участі представників сторін:

позивач - ОСОБА_1.,

від позивача - Комар Е.Л.,

від позивача - Чернеш Д.С.,

від відповідача - Бігдан А.В.,

від третьої особи - ОСОБА_2 ,

преса Екологія та соціальний захист України, Демитрашко О.М..

преса Корупціонер в Україні - Терещенко В.,

вільний слухач ГО "Багнет Нації" - ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі - відповідач), третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позову, просить суд: визнати протиправним та нечинним пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року; визнати протиправним та нечинним пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2" від 20 травня 2020 року; визнати протиправним та нечинним підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України , затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року; визнати протиправним та нечинним пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 22 липня 2020 року; визнати протиправним та нечинним підпункт 1 пункту 2 змін , що вносяться до актів Кабінету Міністрів України , затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 760 "Про внесення зміндо деяких актів Кабінету Міністрів України" від 26 червня 2020 року; визнати протиправним та нечинним пункт 1 змін ,що вносяться до актів Кабінету Міністрів України , затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641" від 13 жовтня 2020 року; визнати протиправним та нечинним пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року; визнати протиправним та нечинним підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 104 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 лютого 2021 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 19 січня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати залучено до участі у розгляді адміністративної справи №640/27893/20 Міністерство охорони здоров`я України в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Також, в підготовчому засіданні 19 січня 2021 року без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у залученні ОСОБА_3 до участі у розгляді адміністративної справи №640/27893/20 в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі та звернення в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності постанов Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, №239 від 25 березня 2020 року, № 291 від 22 квітня 2020 року, №343 від 04 травня 2020 року, №392 від 20 травня 2020 року, №500 від 17 червня 2020 року, №641 від 22 липня 2020 року, №760 від 26 серпня 2020 року, №956 від 13 жовтня 2020 року.

В подальшому позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої позивач просить суд: визнати протиправними і нечинними пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 20 травня 2020 року; підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 22 липня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 760 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 26 серпня 2020 року; пункт 1 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641" від 13 жовтня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №104 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету міністрів України" від 17 лютого 2021 року, яка прийнята судом до розгляду.

Також, позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання про зупинення провадження в адміністративній справі та звернення в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, підпункту 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 760 від 26 серпня 2020 року; пункт 1 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 13 жовтня 2020 року; пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №104 від 17 лютого 2021 року на відповідність до статті 3, частини 2 статті 6, частини 2 статті 8, частини 2 статті 19, статті 21, частин 1, 2 статті 22, частин 1, 2, 23 статті 28, частин 1, 2 статті 55, статті 64, пунктів 3, 6 частини 2 статті 129 Конституції України.

Крім того, позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд: визнати протиправними і нечинними пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 20 травня 2020 року; підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 22 липня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 760 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 26 серпня 2020 року; пункт 1 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 956 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641" від 13 жовтня 2020 року; пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобіганню поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 09 грудня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №104 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету міністрів України" від 17 лютого 2021 року, яка прийнята судом до розгляду.

Згодом позивачем надіслано до Окружного адміністративного суду міста Києва клопотання, в якому останній наполягав на зупиненні провадження в адміністративній справі та звернення в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, підпункту 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 760 від 26 серпня 2020 року; пункт 1 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 13 жовтня 2020 року; пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №104 від 17 лютого 2021 року, з огляду на внесення Президентом України до Верховної Ради України законопроекту №5369 про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва, що на думку позивача матиме правовим наслідком затягування розгляду даної справи, що суперечить завданню адміністративного судочинства України та нормам міжнародного права.

В підготовчому судовому засіданні позивач та його представники наполягали на зверненні в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності оскаржуваних постанов та зупиненні провадження у справі з мотивів очевидної невідповідності статті 3, частини 2 статті 6, частини 2 статті 8, частини 2 статті 19, статті 21, частин 1, 2 статті 22, частин 1, 2, 23 статті 28, частин 1, 2 статті 55, статті 64, пунктів 3, 6 частини 2 статті 129 Конституції України норм оскаржуваних постанов.

При цьому позивач наголошував, що рішення Конституційного Суду України є остаточним та обов`язковим на всій території України, тобто при прийнятті рішення Конституційним Судом України справу буде вирішено остаточно. Натомість як судове рішення прийняте в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржено в апеляційному та касаційному порядку.

Представник відповідача в підготовчому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання позивача та наголошувала на тому, що звернення до Верховного Суду для вирішення питання про звернення до Конституційного Суду України з поданням щодо конституційності оскаржуваних постанов в порядку статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України можливо виключно після винесення рішення у справі.

Представник третьої особи також заперечував проти задоволення клопотання. Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників сторін, які з`явились у підготовче засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта можливе з одночасною вказівкою у рішенні суду на суперечність норм закону чи іншого правового акта вимогам Конституції України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "П. проти України" від 18 жовтня 2006 року цей Суд зазначив, що у правовій системі України, де фізична особа не має права індивідуального звернення до Конституційного Суду України, національні суди мають досліджувати питання відповідності нормативних актів Конституції і, якщо існує сумнів, звертатися з клопотанням про відкриття конституційного провадження. Однак, з точки зору відповідного законодавства цю систему не можна тлумачити як таку, що вимагає від звичайних судів детально розглядати питання щодо конституційності, яке порушує сторона цивільного провадження, або зобов`язує суди передавати кожне таке питання до Конституційного Суду. Очевидно, суди загальної юрисдикції користуються певною дискрецією щодо розгляду питань конституційності, які виникають в рамках цивільного провадження. Таким чином, питання, чи достатньо суд обґрунтував своє рішення щодо цього питання, може бути визначено тільки у світлі обставин справи, про що згадувалося вище.

Суд наголошує, що в аргументації заявлених вимог позивач відводить домінуюче (визначальне) значення не стільки бажанню захистити порушене право за правилами адміністративного судочинства із використанням способів, наданих судам адміністративної юрисдикції, як вибору механізму (способу) звернення до Конституційного Суду України із конституційним поданням.

З урахуванням наведеного вище, на даній стадії судового розгляду адміністративної справи суд не вбачає підстав для звернення до Верховного Суду, а тому клопотання позивача про зупинення провадження у справі та звернення в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання щодо внесення до Конституційного Суду подання щодо конституційності оскаржуваних постанов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 7, 236, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотань ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі та звернення в порядку частини 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду для вирішення питання щодо внесення до Конституційного Суду подання щодо конституційності пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, пункту 1 постанов Кабінету Міністрів України №392 від 20 травня 2020 року, підпункт 2 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 500 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" від 17 червня 2020 року, пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, підпункту 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 760 від 26 серпня 2020 року; пункт 1 змін, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України постанови Кабінету Міністрів України № 956 від 13 жовтня 2020 року; пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09 грудня 2020 року; підпункт 1 пункту 2 змін, що вносяться до актів Кабінету міністрів України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №104 від 17 лютого 2021 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.І. Кузьменко