Справа № 200/9800/20-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року справа №200/9800/20-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. (повний текст рішення складено 4 березня 2021 у м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/9800/20-а (головуючий І інстанції суддя Буряк І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив зобов`язати останнього нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків сплати щомісячної страхової виплати з 1 березня 2016 року (а.с. 1-2).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року у справі № 200/9800/20-а у задоволенні позову відмовлено (а.с. 39-40).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що він звертався з заявою до Міністерства соціальної політики України про виплату зазначеної компенсації та відповідь так і не отримав по теперішній час. Зазначає, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено обов`язкове звернення до відповідача з будь-якою заявою про проведення йому компенсації. Наголошує на протиправності дій відповідача щодо невиплати компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , є пенсіонером, що підтверджується посвідченням серії № 4394.

ОСОБА_1 перебуває на обліку як отримувач щомісячних страхових виплат.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 у справі № 200/12834/19-а Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві № 0534/74447/74447/30 від 21 березня 2016 року про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано постанову Костянтинівського відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві № 0534/74447/74447/32 від 21 березня 2016 року про зняття з обліку страхового випадку ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Краматорську № 0534/74447/31 від 21 березня 2016 року про зняття з обліку потерпілого ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області відновити нарахування та виплату ОСОБА_1 раніше призначеної щомісячної страхової виплати та сплатити заборгованість починаючи з 01 березня 2016 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду від 06.12.2019 у справі № 200/12834/19-а станом на день подання позову виконано у повному обсязі. В той же час при нарахуванні та виплаті вказаних вище виплат відповідачем не було застосовано положення Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050-ІІІ у зв`язку з чим позивач отримав вказані вище грошові кошти без компенсації, встановленої зазначеним Законом.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно не нарахування та не виплатити позивачу компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків сплати щомісячної страхової виплати з 1 березня 2016 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) установлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За правилами ст. 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати/грошового забезпечення). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

За унормцванням ст. 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

За змістом ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою про нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з 01.03.2016 відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, суду не надано.

Лист, долучений позивачем до матеріалів справи, адресований Міністерству соціальної політики України, де позивач просить Міністерство зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків сплати щомісячної страхової виплати, суд не може розглядати як звернення до відповідача з приводу здійснення спірних нарахувань та виплат. Вказаний лист Управлінням виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області не розглядався, як заява ОСОБА_1 про проведення відповідних нарахувань, доказів направлення цього листа адресату суду не надано.

З огляду на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право ОСОБА_1 ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а.

Частиною 1 статті 2 КАС України встановлено: завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивачем не надано до суду доказів його звернення до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з приводу нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати страхових виплат за період з березня 2016 року та відмови відповідача у здійсненні виплати компенсації, зазначене свідчить про відсутність спору між сторонами та про передчасне звернення позивача до суду з цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Законом України Про Державний бюджет України на 2020 рік встановлено з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 2102 грн.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції на момент подання апеляційної скарги), за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п.п.2).

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем у позовній заяві заявлені вимоги немайнового характеру.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір (в редакції, що діяла на момент подання позовної заяви) за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, з урахуванням залишення апеляційної скарги позивача без задоволення, необхідним є стягнення суми відстроченого судового збору у розмірі 1261, 20 грн. до Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. у справі № 200/9800/20-а - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) несплачений судовий збір у розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна грн.) 20 коп. на користь Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв