Справа № 127/16830/21
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/186/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 серпня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гриневича В.С.,

секретар судового засідання: Щербатюк І.Б.

за участю

представника позивача: Семенчук О.А.

представника відповідача: Ковальчука Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу №127/16830/21 за позовом ОСОБА_1 , який подано її представником - адвокатом Семенчук Оксаною Антонівною, до Інспектора 1 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Карасьова Михайла Михайловича, до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Семенчук Оксана Антонівна, в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивований тим, що 21.06.2021 відповідачем відносно неї було винесено постанову серії ЕГА №325866 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що позивач 21.06.2021 о 20 год. 20 хв. перебуваючи в громадському місці, а саме тролейбусі, знаходилась без засобів індивідуального захисту зокрема респіратора або захисної маски, що закривають рот та ніс, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, прийнятою без з`ясування фактичних обставин справи.

Так, на думку позивача, вказані у постанові обставини не відповідають дійсності, а докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відсутні.

В позовній заяві позивач зазначила, що 21 червня 2021 року вона знаходилась в громадському транспорті у захисній масці. Відповідач в громадському транспорті не знаходився, очевидцем факту перебування позивача в громадському транспорті не був. При винесенні оскаржуваної постанови, тобто розгляді справи про адміністративне правопорушення, Відповідач на вимогу позивача не повідомив, якими доказами доводиться факт вчинення адміністративного правопорушення (подія правопорушення), а також якими доказами доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Наведене свідчить про те, що Відповідачем оскаржувану постанову було складено безпідставно та необґрунтовано, а, відтак, така постанова підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 05.07.2021 відкрито провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , який подано її представником - адвокатом Семенчук Оксаною Антонівною, до Інспектора 1 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Карасьова М.М. про визнання протиправними дій та скасування постанови серії ЕГА №325866 від 21.06.2021 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

Ухвалою суду від 25.08.2021 задоволено клопотання представника позивача та до участі у справі в якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, представником відповідача було надіслано суду відзив. Зі змісту даного відзиву вбачається, що вимоги позивача є безпідставними. Так, під час патрулювання 21.06.2021 о 21 год. 00 хв. на службовий планшет екіпажу патрульної поліції «Юнкер 103» надійшов виклик по спец, лінії 102 «про порушення карантинних вимог». Прибувши на місце виклику по вул. Миколи Ващука, 10 в м. Вінниця інспектором роти № 2 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Карасьовим Михайлом Михайловичем, поспілкувавшись із заявником було встановлено, що громадянка ОСОБА_1 перебувала в громадському місці, а саме у тролейбусі без засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти Позивача до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про адміністративне правопорушення у сфері громадської безпеки серії ЕГА №325866 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Представник відповідача зазначив, що інспектор як посадова особа, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зробив висновок про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Таким чином, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. З огляду на вказане представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

В якості доказів до відзиву додано відео, на якому, на думку представника відповідача, зафіксовано вчинення правопорушення ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Семенчук О.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів Ковальчук Д.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.06.2021 Інспектором 1 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Карасьовим М.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕГА №325866, якою визнано винною ОСОБА_1 в тому, що вона 21.06.2021 о 20 год. 20 хв. перебуваючи в громадському місці, а саме тролейбусі, знаходилась без засобів індивідуального захисту зокрема респіратора або захисної маски, що закривають рот та ніс, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі частина друга статті 44-3 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, у разі скоєння правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено Інспектором 1 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції Карасьовим М.М.

Згідно з частиною другою статті 44-3 КУпАП перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 3 Конституції України зазначає людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

З 12 березня 2020 року по 31 серпня 2021 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", та від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджені обмежувальні протиепідемічні заходи.

Зазначеною постановою установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 1 жовтня 2021 р. на території України карантин. Залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території регіонів встановлюється "зелений", "жовтий", "помаранчевий" або "червоний" рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19 (далі - рівень епідемічної небезпеки).

Згідно підпункту 1 пункту 2-2 Постанови, з 17 червня 2021 р. на території України встановлюється "зелений" рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється: перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 06 листопада 2020 року № 1000-IX статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною другою, відповідно до якої перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 255 грн.).

Право розглядати справи про дотримання цих протиепідемічних заходів надано виконавчим комітетам сільських, селищних, міських рад, а також Національній поліції, органам державної санітарно-епідеміологічної служби.

Відповідно до частини першої статті 222 КУпАП з 21 листопада 2020 року до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Згідно з диспозицією частини другої статті 44-3 КУпАП відповідальність настає за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач перебуваючи в громадському місці, а саме тролейбусі, знаходилась без засобів індивідуального захисту, зокрема респіратора або захисної маски, що закривають рот та ніс, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Однак, в позовній заяві позивач зазначила, що 21.06.2021 вона знаходилась в громадському транспорті у захисній масці. Відповідач в громадському транспорті не знаходився, очевидцем факту перебування позивача в громадському транспорті не був. Відповідач на вимогу позивача не повідомив, якими доказами доводиться факт вчинення адміністративного правопорушення, а також якими доказами доводиться вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, натомість Карасьовим М.М. було винесено постанову серії ЕГА №325866, у відповідності до якої, позивач, нібито, перебував у громадському транспорті без засобів індивідуального захисту.

Дана обставина не була спростована відповідачем.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа УПП у Вінницькій області, вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та не надав суду.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Судом було оглянуто наданий відповідачем відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження працівників поліції. В даному записі зафіксовані обставини, надання пояснень учасниками події (конфлікту), яка відбулася в тролейбусі 21.06.2021. Серед осіб, які надають пояснення є ОСОБА_1 . Однак, з даного відеозапису не вбачається фіксування самого правопорушення начебто вчиненого ОСОБА_1 . На відеозаписі зафіксовано надання пояснень під час перебування на вулиці, жодних відеодоказів перебування ОСОБА_1 в тролейбусі (в масці чи без неї) не зафіксовано. Також, з відеозапису вбачається, що відповідачем було роз`яснено права особи, яка притягується до відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що позивач підписав постанову та отримав свій екземпляр.

Проте, наданий до матеріалів справи диск з відеозаписом зафіксованого правопорушення не містить доказів вчинення позивачем правопорушення, а тому відсутні підстави стверджувати, що позивач перебуваючи в громадському місці, а саме тролейбусі, знаходилась без засобів індивідуального захисту зокрема респіратора або захисної маски, в тому числі з огляду на те, що на відеофіксації відсутнє фіксування позивача під час перебування у тролейбусі без засобів індивідуального захисту.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 допустила вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 44-3 КУпАП не може бути здійснено, на підставі неналежних доказів її вини.

Отже, єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне скасувати постанову серії ЕГА №325866 від 21 червня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень за порушення ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Карасьовим Михайлом Михайловичем та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 44-3, 222, 251, 258, 276, 280 КУпАП, ст. ст. 5, 9, 72-77, 90, 139, 143, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕГА №325866 від 21 червня 2021 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Карасьовим Михайлом Михайловичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Інспектора1 батальйону 2 роти 2 взводу Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Карасьов Михайло Михайлович, місце роботи: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя: