Справа № 619/2801/21
Суддя: Калмикова Л. К.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №619/2801/21
провадження №2-а/619/191/21
РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2021 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді- Калмикової Л.К. за участю секретаря судового засідання - Кравченко К.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 до лейтенанта поліції роти № 6, батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тимченка Івана Олександровича про скасування постанови, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до лейтенанта поліції роти № 6, батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тимченка Івана Олександровича про скасування постанови.

В позові вказує, що інспектором роти №6 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тимченком Іваном Олександровичем 02.06.2021 року складено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4290170 за якою ОСОБА_2 , притягнений до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень.

Згідно вказаної постанови позивач 02.06.2021 року о 04.39 год. у м. Харкові, Білгородське шосе 3/2, керуючи власним транспортним засобом NISSAN ALMERA державний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія та перетнув її, після зупинки на вимогу поліцейського не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, чим порушив п. 9.9. б Правил дорожнього руху України

Вважає дії відповідача при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення протиправними, а постанову ЕАН № 4290170 від 02.06.2021 року по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справу слід закрити з наступних підстав.

02 червня 2021 року позивач, керуючи транспортним засобом NISSAN ALMERA державний номер НОМЕР_1 , близько 4.30 години рухався в м. Харків вулицею Академіка Синельникова після здійснення повороту на право в напрямку вулиці Білгородсьве шосе, звернув увагу на транспортний засіб, що почав рух за ним, який через кілька секунд ввімкнув сині та червоні проблискові маячки та позивач змушений був зупинитися. Після зупинки на вимогу співробітників поліції ним було пред`явлено свідоцтво реєстрації транспортного засобу та посвідчення водія.

Перевіривши надані документи співробітниками поліції було повідомлено про те, що підставою зупинки автомобіля стала та обставина, що позивач нібито перевищив дозволений швидкісний режим, звинувачуючи його у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП без надання будь-яких додаткових доказів (вимірювання радару тощо).

В порушення ст. 245 КпАП України справа була розглянута на місці зупинки м. Харків, Білгородське шосе 3/2, в патрульному автомобілі без повного, об`єктивного і всебічного з`ясування всіх обставин справи та без участі позивача. Позивач намагався пояснити працівникам поліції, що не порушував ПДР, здійснював поворот на право та подальший рух по вулиці Білгородське шосе не перетинаючи дорожньої розмітки суцільна лінія, однак відповідач проігнорував ці пояснення, роздрукував та вручив постанову серії ЕАК № 2203656 від 03.06.2020 р. за якою накладено адміністративний штраф в розмірі 510 грн., перебуваючи під постійним психологічним натиском поліцейських, з огляду на пізній час доби, беручи до уваги правову не обізнаність позивач підписав постанову ЕАН № 4290170 від 02.06.2021 року без попереднього ознайомлення з її змістом та зауважень в указаних поліцейським графах.

Однак після ознайомлення зі змістом спірної постанови з`ясувалося, що позивача притягнуто до відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із порушенням п. 9.9.6 ПДР

за не ввімкнення знаку аварійної сигналізації після зупинки транспортного засобу співробітниками поліції.

Вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч.2 ст.122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв.

Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, згідно заяви позов підтримує, просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Згідно постанови серії ЕАН № 4290170 від 02.06.21 ОСОБА_2 02.06.2021 року о 04.39 год. у м. Харкові по Білгородському шосе, 3/2, керуючи транспортним засобом NISSAN ALMERA державний номер НОМЕР_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 суцільна лінія та перетнув її, після зупинки на вимогу поліцейського не була ввімкнена аварійна світлова сигналізація, чим порушив п. 9.9. б Правил дорожнього руху України.

Даною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510.00 гривень.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 9.1 г ПДР увімкнення аварійної сигналізації, відноситься до попереджувальних сигналів.

При чому п.9.2 цих Правил встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п. 9.9 б ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними до яких належить аварійна сигналізація, виключно при початку руху чи зміні його напрямку.

Натомість, ввімкнення/не ввімкнення аварійної сигналізації під час вимушеної зупинки транспортного засобу працівниками поліції не можна вважати таким, що відбувається при початку руху чи зміні його напрямку, а тому порушення п.9.9.6 Правил дорожнього руху України не охоплюється диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП.

Таким чином, правопорушення, зафіксоване поліцейським в спірній постанові, а саме: порушення позивачем вимог п.9.9 б ПДР при зупинці на вимогу поліцейського не ввімкнена аварійна світлова сигналізація, не може бути кваліфіковане за ч.2ст.122 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови в ній не міститься жодних записів про матеріали які додаються.

Встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які вказували б на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 16.05.2019 (справа №823/2638/18, адміністративне провадження №К/9901/10114/19) зазначив, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 02.06.2021, Акт про прийняття-передачі наданих послуг від 07.06.2021, квитанцію про сплату послуг адвоката

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене те, що відповідачем не надані докази, які б спростували пояснення позивача суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, п.п.10 ч.1 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Скасувати постанову інспектора роти № 6, батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тимченка Івана Олександровича серії ЕАН № 4290170 від 02.06.21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір- 454.00 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч.2 ст.299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

ОСОБА_2 , ІН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Інспектор роти №6, батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області

Інспектор лейтенант поліції роти №6батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Харківській області Тимченко Іван Олександрович, адреса: м. Харків, вул. Шевченка, 315 А

Суддя Л. К. Калмикова