Справа № 380/7086/21
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа№380/7086/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Пушки М.А.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача Штинди О.В.,

представника відповідача Кулі Є.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в:

на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби (, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021р., яким визначено митну вартість автомобіля AUDI А7 SPORTBACK, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 51170.00 EUR.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем у березні 2021 року було придбано на території Німеччини автомобіль AUDI А7 SPORTBACK (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), вартість якого на момент здійснення купівлі становила 36000 євро.

З метою здійснення митного оформлення транспортного засобу було подано до Галицької митниці Держмитслужби електронну митну декларацію UA209180/2021/009667 від 09.03.2021 року, заявлена митна вартість 36000 євро. Митну вартість автомобіля було визначено на підставі основного методу за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а також надавши на його підтвердження відповідні документи.

На вимогу відповідача про надання додаткових документів на підтвердження митної вартості товару позивачем було подано документи, однак, за результатом їх розгляду, Галицькою митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA20900/2021/700004/2 від 23.03.2021 року, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля в розмірі 51170 євро за допомогою резервного методу.

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, адже прийняте на підставі необґрунтованого висновку відповідача про недостатність наданих позивачем документів для підтвердження заявленої ним митної вартості. Також позивач зазначив, що додані до митної декларації документи в повній мірі підтверджують заявлену вартість товару та не викликають сумніву у правильності її визначення згідно основного методу визначенням митної вартості.

Ухвалою судді від 29.04.2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

01.06.2021 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона щодо задоволення позовних вимог заперечила. З метою обґрунтування заперечень представник відповідача вказала, що під час здійснення митного контролю за МД UA209180/2021/009967 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання встановлено, що в митній декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 в графі 46 зазначена вартість (36500 євро) відмінна від фактурної (36000); платіжний документ № датований 22.02.2021, тоді як інвойс виданий 01.03.2021; в платіжному документі вказаний рахунок, який не подавався до митного оформлення. Представник відповідача зазначає, що висновок № 1487 від 09.03.2021 за результатом експертного дослідження щодо вартості транспортного засобу заснований на інформації з ресурсів мережі Інтернет.

Галицькою митницею Держмитслужби за результатом розгляду поданих документів було прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021 року. Після винесення вказаного рішення декларантом було подано декларацію із застосуванням положень ч. 7 ст.55 Митного кодексу України. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію ідентичного автомобіля того ж продавця, вартість якого становить 51170 євро.

Представник відповідача також заперечила і стягнення за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу і вказала, що такі є завищеними та не відповідають критеріям співмірності наданих послуг.

03.06.2021 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, якою він додатково обґрунтовує підставність позовних вимог.

В судовому засіданні, що відбулось 16.08.2021 року суд ухвалою без виходу до нарадчої кімнати вирішив замінити первісного відповідача в особі Галицької митниці Держмитслужби на його правонаступника Львівську митницю.

В судовому засіданні, що відбулось 20.08.2021 року позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні тим, які викладені у письмових заявах до суду, просили позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала, ствердила про його безпідставність, а тому, просила у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши доводи та заперечення сторін, дослідивши зібрані в справі докази, об`єктивно оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

01.03.2021 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 25.02.2021 року від імені ОСОБА_1 та за його рахунок, придбав у нерезидента «Europa Export Uwe Kunk» легковий автомобіль AUDI модель А7 SPORTBACK, рік випуску 2018 та модельний рік 2019, гібридний дизельний тип двигуна з електродвигуном об`ємом 2967 см. куб., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 вартістю 36000 євро.

02.03.2021 року уповноваженою особою позивача фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 було подано до Галицької митниці Держмитслужби митну декларацію UA209180/2021/009667.

Митна вартість товару відповідно до графи 43 ЕМД визначена позивачем із застосуванням основного методу за ціною договору.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем митному органу подані:

1)рахунок-фактура (інвойс) №Z-0105191 від 01.03.2021 року;

2)акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA 209060/2021/001904 від 03.03.2021 року;

3)тимчасове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 01.03.2021 року;

4)картка технічного огляду від 27.09.2019 року, складена іспанською;

5)квитанція про оплату грошових коштів за автомобіль від 01.03.2021 року на суму 30000 євро;

6)висновок №1487 від 09.03.2021 року експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, що підтверджує митну вартість авто в сумі 36000 євро;

7)договір про надання послуг митного брокера;

8)фото транспортного засобу;

9)скріншот щодо вартості автомобілів AUDI A7;

10)митна декларація країни відправлення MRN 21DE79E2 від 01.03.2021 року;

11)сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 05.03.2021 року.

За результатом обробки інформації Галицькою митницею Держмитслужби було запропоновано позивачу подати додаткові документи з метою підтвердження митної вартості товарів.

На вимогу відповідача, позивачем було подано:

1)висновок №1487 від 09.03.2021 року експертного авто товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, що підтверджує митну вартість авто в сумі 36000 євро;

2)квитанція № від 22.02.2021 року про оплату авансу за автомобіль у розмірі 6000 євро;

3)розширену митну декларацію країни відправлення MRN 21DE79E2.

Галицькою митницею Держмитслужби 23.03.2021 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів UA209000/2021/700004/2 в графі 33 якого зазначено, зокрема, що у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість не підтверджена документально. Встановлено, що в митній декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 в графі 46 зазначена вартість відмінна фактурної. Платіжний документ № датований 22.02.2021, тоді як інвойс виданий 01.03.2021. В платіжному документі вказано рахунок, який не подавався до митного оформлення. В рішенні також визначено резервний метод визначення митної вартості. Джерелом інформації для визначення митної вартості використано цінову пропозицію щодо продажу аналогічного транспортного засобу, вартість якого 51170 євро.

Позивач, вважаючи вищезазначене рішення Галицької митниці Держмитслужби протиправним, звернувся до суду з позовом.

Суд, вирішуючи даний спір, керуючись принципом змагальності сторін, свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ураховуючи визначений законом обов`язок з доказування в такій категорії справи, виходить із наступного.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до параграфу (b) цього параграфа, оцінка для митних цілей повинна базуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.

Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно із ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 МК України, митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 МК України, перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в силу приписів статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (частина четверта статті 52 Митного Кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частини друга та третя статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до положень частини четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (частина дев`ята 9 статті 58 Митного Кодексу України).

Відповідно до приписів частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Крім того, це узгоджується з визначеними у ст. 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено обов`язок декларанта подавати додаткові документи (за наявності) до визначеного частиною другою цієї статті загального переліку. При цьому такий обов`язок виникає у декларанта виключно у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У такому випадку декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності): 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК України).

Послідовність дій посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів під час здійснення їх митного контролю та митного оформлення визначено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 11.09.2015 №689 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами п. 6 Розділу ІІ вказаних Методичних рекомендацій, при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується: включення всіх складових митної вартості; включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті; наявність помилок при перенесенні відомостей з документів, які підтверджують митну вартість товарів, до митної декларації та/або до декларації митної вартості; наявність арифметичних помилок в митній декларації, декларації митної вартості або документах, які підтверджують митну вартість товарів; наявність помилок при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах; наявність помилок при здійсненні нарахувань (наприклад, знижок); наявність помилок при перерахуванні одиниць виміру оцінюваного товару на одиниці виміру товару відповідно до Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового значення заявленої митної вартості товарів здійснюється перевірка наявності у підтверджуючих документах всіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ подається); митній декларації графи 12, 20, 22, 31 (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності реквізитів документів, які підтверджують митну вартість товарів), 45, 46; документах, поданих для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, для декларування яких не застосовується митна декларація (в частині зазначення характеристик товару, які впливають виключно на рівень його митної вартості); рахунку-фактурі або іншому документі, який визначає вартість товару (пункт 7 Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція щодо витребування митницями додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості товару висловлена Верховним Судом в постанові від 04.04.2018р. у справі 826/27058/15.

Відтак, суд зазначає, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Частиною 3 ст. 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Так, судом встановлено, що рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021 року прийнято із зазначенням наступних причин: у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки митна вартість товару не підтверджена документально; в графі 46 митної декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 зазначена вартість відмінна від фактурної; платіжний документ № датований 22.02.2021, тоді як інвойс виданий 01.03.2021; в платіжному документі вказаний рахунок, який не подавався до митного оформлення.

Щодо висновків відповідача про невідповідність поданих позивачем документів, з огляду на те, що оплата за оцінюваний товар здійснена раніше за виставлення рахунку, адже платiжний документ датовано 22.02.2021, а інвойс (рахунок-фактура) №Z-0105191 датовано 01.03.2021, суд зазначає наступне.

Між позивачем (покупець) та «Europa Export Uwe Kunk» 01.03.2021 року було укладено дилерський договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу AUDI A7, номер шасі НОМЕР_1 . Згідно умов договору ціна продажу товару становить 36000 євро, завдаток 6000 євро банківським переказом.

Як встановлено згідно поданих матеріалів, оплата за товар позивачем здійснювалась в два етапи: перший переказом грошових коштів в якості завдатку в сумі 6000 євро на банківський рахунок продавця, що підтверджується дублікатом квитанції № від 22.02.2021 року, згідно якої платник ОСОБА_1 здійснив переказ грошових коштів в сумі 6000 євро на рахунок одержувача UWE KUNK.

Другим етапом оплати товару був готівковий розрахунок в сумі 30000 євро, що підтверджується квитанцією від 01.03.2021 року.

Суд вказує, що в процедурі контролю за митною вартістю товару, предметом визначення (встановлення, дослідження) є ціна товару та інші складові митної вартості товару. При цьому, умови оплати, безпосередньо ціни товару не стосуються.

Суперечності ж у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Суд встановив, що умови оплати позивачем придбаного авто жодним чином не впливають на його ціну, визначену в митній декларації.

Таким чином, оскільки дотримання чи недотримання умов оплати не стосується безпосередньо його ціни, вказані висновки відповідача, суд вважає помилковими.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постановах від 29.01.2019р. у справі №804/441/18, від 11.04.2018р. у справі №804/4680/16 та від 30.11.2018р. у справі №815/4044/15.

Щодо посилань відповідача на той факт, що в графі 46 митної декларації країни відправлення 21DE79E2 від 01.03.2021 статистична вартість відмінна від фактурної, то суд наголошує, що порядок визначення статистичної вартості товару регулюється законодавством країни експортера та в даному конкретному випадку не може бути предметом дослідження Галицької митниці Держмитслужби.

На офіційному вебсайті Європейського Союзу розміщено документ під назвою «EUCDM GUIDANCE DOCUMENT» (Brussels, 6 October 2016 TAXUD A3 (2 Doc. DIH 16/003 FINAL EN), який містить методичні рекомендації щодо проходження митних процедур Європейського Союзу.

Розділ 8/6 наведеного документа містить визначення поняття статистичної вартості, відповідно до якого статистична вартість є приблизною теоретичною вартістю товарів на час і в місці, коли вони залишають територію держави-члена, в якій вони знаходились на момент впуску в митну процедуру (Мовою оригіналу: «The statistical value is the approximate theoretical value of the goods at the time and place where they leave the territory of the Member State in which they were located at the time of release into the customs procedure»).

В той час, фактурна вартість це вартість товарів, яка фактично сплачена чи підлягає сплаті або повинна компенсуватися зустрічними поставками товарів та зазначається в рахунку-фактурі.

З викладеного вбачається, що статистична вартість не є ані вартістю товару за договором, ані фактурною вартістю. Значення статистичної вартості є приблизним та теоретичним, а отже не може враховуватись митними органами України при визначенні фактурної вартості імпортованого товару.

Тобто, відповідач помилково ототожнив вартість товару за договором, вказану в рахунку-фактурі (інвойсі) №Z-0105191 від 01.03.2021 року зі статистичною вартістю, яка зазначена в декларації країни відправника 21DE79E2 від 01.03.2021. Вказані значення є різними, а тому їх порівняння є недоцільним.

Окрім цього, суд погоджується з позивачем та не приймає до уваги той факт, що в платіжному документі вказано рахунок, який не подавався до митного оформлення, адже жодною нормою чинного митного законодавства України не передбачено наявності у позивача такого обов`язку.

Інші доводи контролюючого органу також не спростовують правомірність визначення декларантом митної вартості товарів.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу - недоведеним.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. А надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість авто за ціною договору.

Таким чином, враховуючи той факт, що для митного оформлення товару позивач надав відповідачу належні та допустимі докази на підтвердження митної вартості, а документи не містять розбіжностей суд приходить до висновку про те, що відповідач прийняв рішення за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару. Тому відповідач під час здійснення контролю правильності визначення позивачем митної вартості товару і митного оформлення діяв у спосіб, який не відповідає вимогам Митного кодексу України, а відтак позов підлягає повному задоволенню шляхом скасування рішення Галицької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021р., яким визначено митну вартість автомобіля AUDI А7 SPORTBACK, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 51170 євро.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 14, 73-78, 90, 132, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби (, м. Львів, вул. Костюшка, 1) про коригування митної вартості товарів № UA209000/2021/700004/2 від 23.03.2021р., яким визначено митну вартість автомобіля AUDI А7 SPORTBACK, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 51170.00 EUR.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (; 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 1599 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25.08.2021 року.

Суддя Сасевич О.М.