Справа № 640/13710/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року м. Київ № 640/13710/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

17.06.2020 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) через представника звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ), у якій просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 06.05.2020;

- зобов`язати ГГУ ПФУ призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з 06.05.2020.

В обґрунтування заявлених вимог представник зазначив про протиправність відмови ГУ ПФУ в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, оскільки позивач має право на зарахування стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, у випадку коли з вини власника підприємства не було проведено атестацію робочого місця за умовами праці.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.07.2020 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за його позовом. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказує на її необґрунтованість, оскільки уточнююча довідка щодо періоду роботи з 27.12.1994 по 02.04.2001, який позивач просить зарахувати до стажу на пільгових умовах за Списком № 2, видана на підставі Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 замість Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 06.05.2020 звернувся до ГУ ПФУ із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), додавши до заяви, зокрема такі документи: довідку від 11.04.2016 №75УП/461, видану Публічним акціонерним товариством (далі - ПАТ) «Київенерго»; копію трудової книжки серії НОМЕР_1 ; накази про призначення на роботу, переведення, доплату, особову картку; накази про атестацію робочого місця «слюсарі по обслуговуванню теплових мереж», висновки якості проведення атестації робочих місць за умовами праці у структурних підрозділах теплових мереж Київенерго Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» в частині пільгового пенсійного забезпечення.

Рішенням ГУ ПФУ від 12.05.2020 № 71 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.03.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) з огляду на те, що позивачу не було зараховано період робити слюсарем з обслуговування теплових мереж IV групи району теплових мереж № 7 з 27.12.1994 по 02.04.2001 (6 років 3 місяці та 5 днів) до пільгового стажу роботи, оскільки в уточнюючій довідці повинно бути посилання на Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Також у вказаному рішенні зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів (копій паспорту, ідентифікаційного коду, військового квитка, дипломів, трудової книжки, пільгової довідки про підтвердження стажу, первинних документів) загальний страховий стаж склав 39 років 7 місяців та 13 днів.

Листом від 15.05.2020 № 2600-0314-8/61432 ГУ ПФУ повідомило позивача про ухвалене рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Конституцією України, Законом №1788-ХІІ, Законом України від 09.03.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) та Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-VI, який набрав чинності з 01.01.2004, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом № 1788-ХІІ.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до частин першої та другої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах..

Отже, є кілька складових у своїй сукупності, які є підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме: наявність професій (посад) і виробництв у відповідному Списку, зайнятість працівника на цих роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов роботи працівника безпосередньо на робочому місці за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, законодавцем чітко передбачено, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.01.1992.

Верховний Суд неодноразово висловлював правової висновок, зокрема у постанові від 24.04.2019 у справі №523/14381/16-а, про те, що після 21.08.1992, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Судом встановлено та не є спірним у цій справі проведення атестації робочого місця слюсаря по обслуговуванню теплових мереж та віднесення цієї посади до Списку №2.

Так, правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 2.

При цьому, за правилами застосування Списку № 2, визначеними у наведених вище правових нормах, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003, то застосовується Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Водночас, основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності записів в ній - уточнюючі первинні документи.

Згідно із записами в трудовій книжці позивача та уточнюючої довідки ПАТ «Київенерго» від 11.04.2016 № 75УП/461 ОСОБА_1 у період з 27.12.1994 по 02.04.2001 працював на Підприємстві Київських теплових мереж слюсарем з обслуговування теплових мереж IV групи району теплових мереж № 7.

Професія «слюсар по обслуговуванню теплових мереж» передбачена Списком №2 розділу XIII Електростанції, Енергопоїзди, паросилове господарство», підрозділ 2140000а-18505 Постанови КМУ від 11.03.1994 № 162.

Згідно із позицією позиція 13а, розділ XIII «ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ, ЕНЕРГОПОЇЗДИ, ПАРОСИЛОВЕ ГОСПОДАРСТВО» Списку № 2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 16.01.2003 №36 - посада слюсаря з обслуговування теплових мереж, зайняті на підземних трубопроводах, камерах і каналах на ділянках до місць розмежування з абонентами належить до посад, яка дає право пенсію за віком на пільгових умовах.

За наведених вище обставин, суд звертає увагу відповідача, що посилання в довідці ПАТ «Київенерго» від 11.04.2016 № 75УП/461 на Список № 2, затверджений постановою від 16.01.2003 № 36 не може бути підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки факт перебування ОСОБА_1 на посаді слюсар з обслуговування з обслуговування теплових мереж та виконання відповідної роботи, що міститься у Списку № 2, підтверджується наявними в матеріалах доказами.

Суд зазначає, що формальні неточності в уточнюючій довідці, складеній роботодавцем за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд вважає, що позивачем вжито усіх можливих заходів для документального підтвердження наявного у нього пільгового стажу, а помилкове зазначення Списку № 2, затвердженого іншою постановою Уряду, не може ставитись у провину особі, яка претендує на отримання пенсії та позбавити її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірною.

З урахуванням викладеного, наявні усі підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 114 Закону №1058-IV та статті 13 Закону №1788-ХІІ періоду роботи на Підприємстві Київських теплових мереж з 27.12.1994 по 02.04.2001 за пофесією слюсар з обс луговування теплових мереж.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13.01.2011 (остаточне) по справі «Чуйкіна проти України»" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства"» (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що станом на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, останній відповідав умовам для призначення пенсії відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV та пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, а відповідачем протиправно не враховано пільговий стаж та відмовлено у призначенні пенсії, чим в свою чергу, порушено право позивача на соціальне забезпечення.

Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. В свою чергу відповідачем не надано суду жодних належних і допустимих у розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Згідно вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції про сплату від 08.07.2020 року №088563 ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплатив судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 06.05.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з 06.05.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн (вісімсот сорок гривень та 80 копійок) згідно із квитанцією від 08.07.2020 року №088563.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42098368).

Суддя О.М. Чудак