Справа № 420/12609/20
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12609/20

Категорія: 112030000 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 27.05.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Лук`янчук О.В.

- Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Міністерства соціальної політики України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа Державна казначейська служба України, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства соціальної політики (далі - МСП) України, третя особа Державна казначейська служба (далі - ДКЗС) України, про:

- визнання протиправними дій МСП України при нарахуванні і виплаті разової грошової допомоги до 05 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року ОСОБА_1 , гарантовані ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язання МСП України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року ОСОБА_1 з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що 25 вересня 2020 року, як особа з інвалідністю внаслідок війни, позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплату разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до вимог до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за десять років, а саме: з 2011 до 2020 року.

02 листопада 2020 року відповідач надав відповідь за №3247/0/5-20/29, в якій послався на положення БК України, якою фактично відмовив позивачу у виплаті щорічної разової грошової допомоги до 05 травня та в свою чергу перерахунку і виплату допомоги не здійснив. Таким чином вказаною відповіддю відповідача від 02 листопада 2020 року фактично були порушені права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що згідно пп.41 п.4 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, МСП України до визначених для нього завдань лише організовує виплату грошової допомоги.

Крім того, відповідач зазначав, що вимоги позивача щодо нарахування МСП України недоплати разової грошової допомоги до 05 травня за період 2011-2020 років є безпідставними, адже кошти позивачу були виплачені правомірно та в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України, прийнятих з урахуванням п.26 розділу VI Прикінцевих та перехідних положень БК України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів. Вказані Постанови Кабінету Міністрів України та положення були чинними, Конституційним Судом України не визнавались неконституційними.

Також відповідач вказував, що Постанова Кабінету Міністрів України "Про деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" №112 (далі Постанова №112), що прийнята на виконання вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", також не була скасована судом, крім того її окремі положення не визнавалися нечинними чи не конституційними, а отже діяла з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дiя Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Отже, кошти позивачу було виплачено правомірно, в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів, а тому Мінсоцполітики ніяким чином не порушувало права та законні інтереси позивача та діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачалися Конституцією України, законами України "Про державний бюджет" (на відповідний рік) та "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до МСП України, за участю третьої особи ДКС України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії МСП України щодо відмови в перерахунку та здійсненні виплати за 2020 рік разової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано МСП України здійснити перерахунок та виплату разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік ОСОБА_1 з розміру восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до ч.5 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що строкового обмеження стосовно виплати соціальних пільг у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Таким чином, виплата щорічної грошової допомоги до 05 травня 2011-2019 роки виплачена до прийняття Конституційним Судом України рішення про визнання таким, що не відповідає положенням Конституції України, окреме положення п.26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статусу ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", це положення, навіть за часів чинності, було незаконним.

В апеляційній скарзі МСП України ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги МСП України зазначає, що кошти позивачу було виплачено правомірно, в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Також, МСП України наголошує, що не проводить спірні виплати грошової допомоги до 05 травня, а лише організовує їх виплату.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції помилково не було залучено у справі в якості відповідача - орган соціального захисту населення за місцем проживання позивача, що суперечить висновку Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №440/2722/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та МСП України, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

25 вересня 2020 року звернувся із заявою до МСП України в якій просив зробити перерахунок за останні 10 років з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, відповідно до Законів України "Про державний бюджет України на 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки"; нарахувати недораховану різницю щорічно разової грошової допомоги до 5 травня на його особистий картковий рахунок відкритий в АТ "Ощадбанк" НОМЕР_2 ; надати відповідь з роз`ясненнями порядку нарахування, щорiчної разової грошової допомоги до 05 травня як інваліду війни ІІ групи, відповідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та Конституції України та із Законом України.

16 листопада 2020 року МСП України було надано відповідь на звернення позивача, згідно якої зазначено, що витрати, зокрема, на виплату грошової допомоги фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, тому прийняття відповідних змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" можливе лише за умови забезпечення їх реалізації фінансовими ресурсами. У 2011-2020 роках видатки на виплату грошової допомоги передбачались виключно законами України про Державний бюджет України на відповідні роки. Зважаючи на те, що Рішення Конституційного Суду №3-р/2020 набрало чинності 27 лютого 2020 року, підстав для перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги за 2011-2020 роки немає.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що дії МСП України щодо відмови в перерахунку та здійсненні виплати за 2020 рік разової грошової допомоги ОСОБА_1 , як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком є протиправними.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що у 2011-2019 року позивачу грошова допомога виплачувалась у меншому розмірі у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в даній частині слід відмовити.

Колегія суддів аналізуючи судове рішення суду першої інстанції вважає його неправильним з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно п.1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №423, Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України і який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, усиновлення та захисту прав дітей, запобігання насильству в сім`ї, протидії торгівлі людьми, відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики щодо пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, соціального захисту ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" в частині організації виплати їм разової грошової допомоги, соціальної та професійної адаптації військовослужбовців, які звільняються, осіб, звільнених з військової служби, у сфері здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, у сфері здійснення державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки та з питань захисту прав дітей.

Згідно пп.41 п.4 вказаного Положення Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 05 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно абз.абз.1 та 2 п.1 Постанови №112 МСП України організовує виплати шляхом перерахування коштів структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1 390 грн.

Пунктом 2 вказаної Постанови установлено забезпечити подання до 23 березня 2020 року районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги: Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України; Пенсійним фондом України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.

Підсумовуючи наведені правові норм, колегія суддів приходить до висновку, що МСП України перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які і здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Отже, органом, уповноваженим здійснювати нарахування та виплату разової щорічної грошової допомоги до 05 травня, є орган соціального захисту населення за місцем проживання позивача.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13 січня 2021 року у справі №440/2722/20.

Таким чином, до повноважень відповідача (МСП України) не відносяться здійснення перерахунку та виплати позивачу разової грошової допомоги до 05 травня.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 2 КАС України - у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, всупереч вимогам п.1 ч.2 ст. 2 КАС України, не звернув увагу на те, що до повноважень відповідача не відносяться питання поставлені позивачем у позові, тобто позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

За правилами ст. 48 КАС України - суд першої інстанції, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, а у випадку його незгоди - залучає як другого відповідача, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції замінити первісного відповідача належним відповідачем.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені до МСП України є необґрунтованими та у їх задоволені належить відмовити.

Також, з урахуванням відсутності у відповідача (МСП України) повноважень відносно питань поставлених у позові, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що й відсутні підстави аналізувати доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи колегія суддів, керуючись п.4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до МСП України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Враховуючи, що судове рішення приймається на користь суб`єкта владних повноважень, розподіл судових витрат не здійснюється відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа Державна казначейська служба України, про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 26 серпня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.