Справа № 240/10300/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10300/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

25 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника позивача: Невмержицької Т.О.,

представника відповідача: Бондаренка Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про стягнення компенсації,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про стягнення компенсації.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Житомирській області державної податкової служби України щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки;

- стягнуто з Головного управління ДПС у Житомирській області державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки в кількості 146 календарних днів в сумі 27208,56 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач вважає, що позивачу було виплачено компенсацію за невикористану нею відпустку за період з 1994 по 2018 рік в повному обсязі, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. Також відповідач зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що згідно запису № 6 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 на підставі наказу № 335-Л від 1993 року ОСОБА_1 була призначена на посаду державного податкового інспектору відділу оподаткування доходів громадян, майна та державного мита в Державній податковій інспекції по Житомирському району (а.с. 8 том 1).

Згідно запису № 10 в трудовій книжці Позивача на підставі наказу від 26.11.1996 № 1-Л у зв`язку з ліквідацією Державної податкової інспекції по Житомирському району ОСОБА_1 була переведена на посаду державного податкового інспектору відділу справляння податків з фізичних осіб в Державну податкову адміністрацію у Житомирському району (а.с. 9 том 1).

Наказом Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області від 31.01.2014 № 15-В ОСОБА_1 в період з 04.02.2014 по 18.10.2016 була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с. 9 том 1).

Згідно записів №№ 29-30 в трудовій книжці позивача на підставі наказів від 22.12.2018 № 79-о та від 30.12.2018 № 467-о ОСОБА_1 була звільнена у зв`язку з переводом та призначена на посаду старшого державного інспектора відділу моніторингу доходів та обліково-звітніх систем Житомирського управління на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника Головного управління ДФС у Житомирській області (а.с. 13 том 1).

На момент звільнення Позивача шляхом переводу до Головного управління ДФС у Житомирській області ОСОБА_1 набула право за період роботи з 1993 по 04.02.2014 року на 612 календарних днів основної щорічної відпустки та 150 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Спір стосується кількості календарних днів не використаної позивачем основної щорічної та додаткової оплачуваної відпустки, що підлягає грошовій компенсації при звільненні станом на грудень 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до частини 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток" від 06.04.2016 № 270 визначено, що додаткова відпустка, яка надається державним службовцям, належить до щорічних відпусток.

Відповідачем фактично була здійснена виплата грошової компенсації за невикористану позивачем відпустку в загальній кількості 148 календарних днів, а саме:

- згідно наказу Житомирської об`єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області від 22.12.2018 року № 79-о "Про звільнення працівників" виплачено грошову компенсацію за 9 к. днів додаткової відпустки за період роботи з 14.09.2005 по 13.09.2006, 24 к. днів основної щорічної відпустки за період 14.09.2008 по 13.09.2009, 16 к. днів основної щорічної відпустки за період 23.07.2013 по 22.07.2014, 15 к. днів додаткової відпустки за період з 14.09.2013 по 13.09.2014;

- на виконання припису Управління Держпраці в Житомирській області, згідно акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю від 30.09.2019 року № ЖТ1973/617/АВ (а.с.32-36 том 1) Позивачу було виплачено в 30.10.2019 року грошову компенсацію за 84 календарних днів невикористаної відпустки без зазначення її виду та періоду роботи, за який у позивача виникло право на таку відпустку (а.с.65-66 том 2).

Що також визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи.

В матеріалах справи також міститься довідка від 25.09.2019 надана ГУ ДФС у Житомирській області на вимогу Управління Держпраці у Житомирській області, в якій зазначено, що ОСОБА_1 було нараховано та компенсовано 678 днів відпустки без зазначення її виду та періоду роботи, за який у позивача виникло право на таку відпустку (а.с.67-68 том 2).

Суд на може погодитись з такою позицією відповідача, так як дана інформація не підтверджується належними доказами.

Так, згідно архівної довідки від 16.10.2019 № 44-05.01.01/2027 виданої Державним університетом "Житомирська Політехніка" ОСОБА_1 в період з 01.09.1994 по 24.01.1998 навчалась на факультеті машинобудування та менеджменту за спеціальністю "Бухгалтерський облік та аудіт" (а.с. 19 том 1) та отримала диплом спеціаліста про вищу освіту серія ЛД ВЕ № 007462 (виданий 24.01.1998 р., реєстраційний № 162) (а.с. 22 том 2).

Норма ст. 15 Закону України "Про відпустки" встановлює, що працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки:

1) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на першому та другому курсах у вищих навчальних закладах: зокрема, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 30 календарних днів;

2) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на третьому і наступних курсах у вищих навчальних закладах: зокрема, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 40 календарних днів;

3) на період складання державних іспитів у вищих навчальних закладах незалежно від рівня акредитації - 30 календарних днів;

4) на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації, - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.

Згідно пояснень позивача в зазначений період з 01.09.1994 по 24.01.1998 роки вона перебувала у відпустках у зв`язку з навчанням. Даний факт відповідачем не був спростований.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не було надано доказів щодо залишків невикористаних відпусток на дату звільнення позивача в порядку переведення до Головного управління ДФС у Житомирській області з зазначенням конкретного періоду невикористаної відпустки.

З чого суд робить висновок, що відповідач включив до загальної кількості нарахованих та компенсованих днів основної щорічної та додаткової оплачуваної відпустки, календарні дні використаної відпустки у зв`язку з навчанням.

Порядок нарахування та виплати державним службовцям відпустки регулюється Законом України "Про відпустки", Кодексом законів про працю України та спеціальними нормами, а саме: Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок і умови надання держаним службовцям, посадовим особам органів місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток" від 27.04.1994 № 250, постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток" від 06.04.2016 № 270, постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08.02.1995 № 100. Далі всі нормативні акти зазначені зі змінами в редакції на момент виникнення спірних відносин.

Положенням п. 10 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII визначено, що стосовно кожного державного службовця ведеться особова справа, складовою якої є особова картка встановленого зразка, в якій зазначаються зокрема вид і строки надання відпустки.

Частинами 2 та 3 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII встановлено, що ведення особової справи державного службовця розпочинається одночасно з його вступом на державну службу. Порядок ведення та зберігання особових справ державних службовців визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до п. 4 Розділу II Ведення особових справ Порядку ведення та зберігання особових справ державних службовців, затвердженого Наказом Національного агентства України з питань державної служби від 22.03.2016 № 64, копії документів про надання відпусток, заохочення, нагороди, почесні звання та інші копії актів додаються до особової справи в разі необхідності (відповідна інформація вноситься працівником служби управління персоналом до особової картки державного службовця).

Отже, відповідач обов`язок належного ведення особової карти державного службовця ОСОБА_1 щодо внесення відомостей про надані їй відпустки не виконав, чим порушив законні права та інтереси Позивача, які підлягають відновленню в судовому порядку.

Згідно наданого розрахунку середньої заробітної плати від 16.11.2020 № 69 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 186,36 грн. (а.с. 7 том 2).

Так, при звільненні позивача у зв`язку з переведенням до ГУ ДФС у Житомирській області мала бути здійснена виплата компенсації позивачу за невикористану основну щорічну відпустку в кількості 156 календарних дні та додаткову оплачувану відпустку в кількості 138 календарних дні (150 набуті за весь період трудових відносин з 1993 по 04.02.2014 - 12 днів використаних позивачем за період з 14.09.2003 по 13.09.2004 - 5 днів та з 14.09.2004 по 13.09.2005 - 7 днів = 138 днів невикористаної додаткової відпустки).

Компенсовано 64 дня невикористаної відпустки, з них 40 днів основної щорічної відпустки та 24 днів додаткової, а також 84 днів на виконання припису управління Держпраці у Житомирській області від 30.09.2020.

1. 156 - 40 = 116 днів невикористаної основної щорічної відпустки;

2. 138 - 24 = 114 днів невикористаної додаткової відпустки;

3. 116 + 114 = 230 загальна кількість днів невикористаної відпустки;

4. 230 - 84 = 146 днів невикористаної відпустки;

5. 146 Ч 186,36 = 27208,56 грн., що підлягають стягненню.

Судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки в даних правовідносинах зазначений строк не застосовується.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 серпня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.