Справа № 279/2760/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/2760/21 Головуючий у 1-й інстанції: Невмержицька О.А.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

25 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року (ухвалене в м. Коросені)) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі лейтенанта поліції Лося Валентина Володимировича про скасування постанови від 18.05.2021 року ЕАН № 4225468 у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі лейтенанта поліції Лося Валентина Володимировича про скасування постанови від 18.05.2021 року ЕАН № 4225468 у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач вказав на те, що він не вчиняв адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити повністю, рішення суду першої інстанції скасувати, адміністративний позов задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, неоспорені факти про те, що 18.05.2021 року відносно ОСОБА_1 винесена постанова ЕАН № 4225468 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст.121 ч.5 КУпАП, а саме керування транспортним засобом, який обладнаний засобами пасивної безпеки, при цьому не був пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу, чим порушив п.2.3в ПДР.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доказів, які б спростовували факт вчинення ним правопорушення суду не надано, а обставини, на які посилається позивач, як на підставу скасування постанови в частині притягнення до відповідальності за ч.5ст.121 КУпАП, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 121 ч.5 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху (надалі-Правила) відповідно до Закону України Про дорожній рух установлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 Правил особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Вимогами п.2.3 в Правил дорожнього руху України визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Оцінюючи доводи позивача стосовно безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

В силу приписів ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, які використовуються під час нагляду за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, автоматичну фото- і відеотехніку.

Відповідач, як на доказ вчинення позивачем правопорушення посилається на відеозаписи з нагрудної камери поліцейського.

Під час дослідження судом апеляційної інстанції відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що на останньому не зафіксовано сам факт керування позивачем транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки, наявний відеозапис фіксує лише факт спілкування ОСОБА_1 з відповідачем.

Таким чином, відеоінформація, яка відображена на вказаному відеозапису жодним чином не доводить факту вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП України.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів які б спростовували факт вчинення ним правопорушення, з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, вказані норми, свідчать про те, що саме на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок доказування в адміністративних справах.

В даному випадку відповідачем на підтвердження винесення спірної постанови, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано жодного належного доказу, що свідчить про не дотримання суб`єктом владних повноважень вищезазначених приписів КАС України.

Тобто, при прийнятті рішення, суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин, які мають значення для визнання постанови законної, що свідчить про необґрунтованість та неповноту дослідження доказів по справі, судом першої інстанції.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв всупереч положенням визначених Конституцією та законами України, у зв`язку з чим постанова серії ЕАН № 4225468 від 18 травня 2021 року підлягає скасуванню.

Так, стаття 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відтак, з метою дотримання вимог ч.3 ст. 286 КАС України, скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає за необхідне закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з ч.2 вказаної статті, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, за результатом апеляційного розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області в особі лейтенанта поліції Лося Валентина Володимировича про скасування постанови від 18.05.2021 року ЕАН № 4225468 у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 18.05.2021 року ЕАН № 4225468 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.