Справа № 695/2055/21
Суддя: Ушакова К. М.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2055/21

номер провадження 2-а/695/60/21

20 серпня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю секретаря судового засідання - Біленко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 серії ЕАН №4365946,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква, в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення від 18.06.2021 серії ЕАН № 4365946. Позовні вимоги мотивує тим, що працівником поліції винесено постанову про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Позивач, не погоджуючись із вказаною постановою, зазначає, що поліцейським, всупереч нормам законодавства, на місці зупинки заміри ширини вантажу проведено не було, відповідно відхилення від передбаченої норми не встановлено, перевірку дозволу на перевезення великогабаритного вантажу належним чином не проведено, понятих не запрошено, справу не розглянуто, та на місці зупинки, попри заперечення позивача, постанову не складено і позивачу не вручено. Відтак, позивач вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення є необ`єктивною та незаконною.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду від 26.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

17.08.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому останній проти задоволення позову заперечує, вказуючи, що підставою для зупинки транспортного засобу позивача стало виявлення можливого порушення ним вимог п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Так, транспортний засіб позивача здійснював перевезення вантажу, що візуально перевищував встановлені параметри, а саме ліва сторона вантажу виступала за межі смуги, в якій рухались транспортні засоби, та частково знаходилась над сусідньою смугою з лівої сторони. Відповідач зазначає, що перевищення габаритних розмірів вантажу, що перевозиться можливе не лише за допомогою спеціального контролю, а й за допомогою відповідної товарно-транспортної накладної, якою встановлено параметри вантажу, що і було виконано відповідачем. Під час розгляду справи водій визнав, що перевозить великогабаритний вантаж та має дозвіл на його перевезення. Окрім того у відзиві зазначено, що відповідач безпосередньо став свідком вчинення вказаного порушення, а позивач під час розгляду справи надав документи, а саме дозвіл на перевезення техніки, що перевищує габаритні розміри, але розміри вантажу значно перевищували ті, що були зазначені у дозволі. Таким чином, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною в повному обсязі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду направив заяву від 20.08.2021, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представник відповідача батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква у судове засідання не з`явився, у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 18.06.2021 серії ЕАН № 4365946, ОСОБА_1 , 18.06.2021 о 03 год. 42 хв. керуючи транспортним засобом з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_1 , на якому перевозив великогабаритний вантаж з порушенням вимог дозволу, а саме ширина вантажу перевищувала ширину, яка вказана у дозволі, чим порушив п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 132-1 КУпАП. Внаслідок чого позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, про порушення якого вказано інспектором у оскаржуваній постанові, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Оскільки предметом оскарження у даній справі є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону щодо обов`язкової присутності особи при розгляді її справи та своєчасного повідомлення цієї особи про місце та дату розгляду справи, та інше.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження обґрунтованості притягнення до адміністративної відповідальності позивача, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього руху, а саме п. 22.5.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У порушення вимог вказаної статті об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем надано не було. Доказів їх наявності відповідачем до суду також не надано.

При цьому, відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п.21 рішення).

Приймаючи рішення по суті, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, де останній вказав про те, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. Однак, жодних фото чи відео на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, посилання відповідача у відзиві на те, що він безпосередньо став свідком вчинення правопорушення ОСОБА_1 суд оцінює критично, оскільки відповідач є суб`єктом владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, відтак будь-які свідчення службової особи, яка є представником суб`єкта владних повноважень не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі.

Таким чином суд вважає, що зазначені вище принципи і положення законодавства при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не були дотримані, оскільки матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Підсумовуючи викладене вище, та з урахуванням того, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, неправомірність притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, вимога позивача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії від 18.06.2021 серії ЕАН № 4365946 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 510,00 грн. підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що строк подання позову пропущений з поважних причин, що підтверджується матеріали справи, зокрема, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 350246, а тому підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 9, 178, 245, 247, 251, 256, 280, 288, 288, 293 КУпАП, ст. ст. 71, 86, 160, 161, 162 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк звернення до суду з позовною заявою.

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква (місцезнаходження: вул. Сухоярська 18а, м. Біла Церква; ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України в матеріалах справи відсутній) про скасування постанови серії ЕАН №4365946 від 18.06.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАПзадовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАН № 4365946 від 18.06.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Згідно зі статтями 255, 286, 293, 295 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст судового рішення складено 25.08.2021.

Суддя: К.М. Ушакова