Справа № 260/2998/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2998/20 пров. № А/857/11896/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року в справі №260/2998/20 (головуючий суддя Дору Ю.Ю., м. Ужгород) за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання дій неправомірними та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , в якому просив: а) визнати протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки згідно з наказом №423 від 25.08.2020;

б) скасувати припис №075/04-М старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області від 26.08.2020 року.

Рішенням від 11 березня 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні правомірність дій відповідача обґрунтовує нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарсько діяльності». Однак вказаний Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Натомість в даному випадку відповідач здійснював перевірку не суб`єкта господарювання, а фізичної особи - громадянина.

Вважає, що здійснюючи перевірку та виносячи оскаржуваний припис, відповідач діяв не на підставі та не в порядку, передбаченому чинним законодавством, оскільки відповідних підстав та порядку реалізації спірних повноважень законом не визначено.

Крім того, апелянт вважає недоведеним вчинення порушення законодавства про навколишнє природне середовище, оскільки за результатами перевірки інспектором не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи дійсно позивачем здійснювалися викиди стічних вод у водні об`єкти і чому це має негативний вплив на природне середовище.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте, у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що на підставі наказу в.о. начальника Державної екологічної інспекції в Закарпатській області № 423 від 25.08.2020 направлено для проведення розгляду заяви гр. ОСОБА_2 щодо недопущення потрапляння стічних вод у придорожну канаву з дворогосподарства за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт №075/04-М від 26.08.2020, відповідно до якого встановлено порушення законодавства щодо захисту навколишнього природнього середовища, а саме: дощові та стічні води від дворогосподарства гр. ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 відводяться у бетонне кільце, яке знаходиться за межами дворогосподарства і після чого відведеною трубою у придорожню канаву по АДРЕСА_1 . Крім цього, оглядом встановлено, що скид зворотних дощових та стічних вод до придорожнього кювету здійснюється через бетонне кільце (колір води темно сірий, вода непрозора, на поверхні спостерігається плівка). Під час збовтування стічних вод утворювались бульбашки. Зі слів гр. ОСОБА_1 , на території дворогосподарства знаходяться дві вигрібні ями для відстоювання дощової та стічної води на два кільця. Також на території дворогосподарства наявний надвірний туалет з вигрібною ямою. Гр. ОСОБА_1 договір про викачку нечистот від вигрібних ями та рахунки про оплату не надав.

За результатами проведеної фактичної перевірки та зафіксованих в акті перевірки порушеннях, контролюючим органом винесено припис від 26.08.2020, яким позивача зобов`язано вжити заходів щодо не допущення потрапляння стічних вод з дворогосподарства у придорожню канаву зі строком виконання до 26.09.2020.

Не погоджуючись із прийнятим приписом, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що відповідачем доведено правомірність винесення спірного припису, спростовано доводи позивача, який обґрунтовує свої позовні вимоги.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначається у Положенні про Державну екологічну інспекцію України, затвердженому Указом Президента України від 19.04.2017 №275 (далі - Положення № 275).

Пунктом «а» частини першої статті 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням <…> громадянами України <…> вимог законодавства: <…> про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів<…>.

Згідно з пунктом 7 Положення № 275 Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За змістом підпункту «в» пункту 4 Положення№275 Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням <…> громадянами України <…> вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, зокрема щодо: ведення водокористувачами обліку забору та використання вод, здійснення контролю за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища дійсно належить здійснення заходів державного контролю за додержанням вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів фізичними особами.

Відповідно до частини третьої статті 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порядок здійснення державного контролю за охороною навколишнього природного середовища та використанням природних ресурсів визначається цим Законом та іншими законами України.

При цьому, порядок здійснення Держекоінспекцією перевірок на час виникнення спірних правовідносин регулювався лише Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Разом з цим, відповідно до преамбули вказаного Закону, цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

За змістом ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту наведених норм слідує, що вимоги Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на перевірки фізичних осіб та стосуються лише суб`єктів господарювання.

За таких обставин, незважаючи на визначення відповідних повноважень відповідача та відсутність норм, які б визначали підстави та порядок їх реалізації, застосування за аналогією законодавчих актів, що регулюють відповідні питання державного нагляду (контролю) відносно суб`єктів господарювання, є неможливим в силу частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14.08.2020, справа №820/432/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів суду погоджується з судом першої інстанції про наявність у контролюючого органу законодавчо визначених повноважень на здійснення заходів державного нагляду (контролю) відносно фізичних осіб. Проте у даному випадку, здійснюючи перевірку та виносячи оскаржуваний припис, відповідач діяв не на підставі та не в порядку, передбаченому чинним законодавством, оскільки відповідних підстав та порядку реалізації спірних повноважень на час виникнення спірних правовідносин законом не було визначено.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини належної уваги, не дав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо безпідставності позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення позову.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, а тому визнає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 317, 321, 322 , 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року в справі №260/2998/20 та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Закарпатській області з проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ОСОБА_1 .

Скасувати припис Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 26 серпня 2020 року № 075/04-М-1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; ідент.код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (88018, м. Ужгород, вул. Швабська, 14; ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 27.08.2021.