Справа № 520/18289/2020
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 р. Справа № 520/18289/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 23.02.21 по справі № 520/18289/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просила суд:

- визнати рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивачці за період з 24.11.2011 по 22.04.2018, щодо ненарахування індексації та компенсації втрати частини доходів на суму сплаченої після 23.04.2018 пенсії, щодо відключення позивачки з кола осіб, відповідно до яких проводяться масові автоматичні перерахунки пенсії - протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та нарахувати індексацію та компенсацію втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на суми пенсії, виплаченої позивачці після 22.04.2018, включити позивачку в коло осіб, відповідно до яких відповідач повинен проводити масові автоматичні перерахунки пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене з суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, за помилкових висновків суду першої інстанції щодо обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач наводить обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, зазначені у позовній заяві. Вказує, що звертаючись з позовними вимогами просила не поновити виплату пенсії з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, а виплатити недоотриману пенсію за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та нарахуванням компенсації на суми пенсії, виплаченої позивачці після 22.04.2018. Звертає увагу, що дійшовши помилкових висновків в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії та виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018, суд першої інстанції також помилково відмовив у задоволені іншої частини позовних вимог.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на їх передчасність. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 .

Як зазначила позивачка у позові, пенсія ОСОБА_1 призначена за віком з 14.11.2002, що підтверджується пенсійним посвідченням від 12.05.2003 серії НОМЕР_2 .

Перед виїздом за кордон позивачка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

22 квітня 2018 року представник позивачки подав до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова особисту заяву позивачки про поновлення виплати пенсії.

Рішенням від 25 липня 2018 року Слобожанським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова відмовлено в поновленні виплати пенсії позивачці.

Не погодившись із таким рішенням та бездіяльністю відповідача, позивачка звернулася до суду з позовом.

Рішенням Харківського окружного суду від 29.08.2019 по справі № 520/6591/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 25.07.2018 про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Слобожанське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення із відповідною заявою, тобто, з 22 квітня 2018 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання зазначеного рішення відповідачем поновлено виплату пенсії позивачці з 22.04.2018.

Позивачка, вважаючи, що відповідач мав нарахувати зазначені суми пенсії з компенсацією втрати частини доходу та індексацією, звернулася до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності та виконання відповідачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі № 520/6591/19 в повному обсязі.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В апеляційній скарзі позивачка стверджує, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано всі обставини справи, адже вона фактично звернулася з позовними вимогами щодо виплати недоотриманої пенсії за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та нарахуванням компенсації на суми пенсії, виплаченої позивачці після 22.04.2018, а не просила поновити виплату пенсії згідно з рішенням Харківського окружного суду по справі № 520/6591/19.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що правову категорію "зміст позовних вимог" слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Детально дослідивши зміст позовних вимог, що становлять предмет позову, підстави, якими позивачка обґрунтувала свої вимоги станом на момент звернення до суду, колегія суддів дійшла висновку, що в окремій частині фактичною підставою звернення позивачки до суду є її незгода з діями відповідача під час виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі № 520/6591/19, згідно з яким поновлено виплати пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дня звернення із відповідною заявою, тобто, з 22 квітня 2018 року, та, водночас, відмовлено у проведенні індексації та компенсації втрати частини доходів.

Колегія суддів зазначає, що у справі № 520/6591/19 позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій стверджувала, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, своїм рішенням про відмову у поновленні виплати пенсії, грубо порушує її права та законні інтереси та просила суд захистити її права шляхом визнання протиправним та скасування рішення про відмову у поновленні виплати пенсії, визнання бездіяльності відповідача щодо непоновлення її пенсії протиправною та зобов`язання його вчинити певні дії - поновити виплату пенсії позивачці з 24.11.2011.

Проте, під час розгляду справи № 520/6591/19, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції дійшли висновку про безпідставність вимог позивачки щодо зобов`язання відповідача провести поновлення та виплату пенсії позивачці саме з 24.11.2011, оскільки з 24.11.2011 позивачка не отримувала призначену пенсію з підстав виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю; щодо поновлення пенсії, позивачка зобов`язана подати заяву до відповідного управління Пенсійного фонду України, яка є підставою для відповідача вирішити питання, відповідно до поданої заяви (а.с. 2, 3).

Судовим розглядом у справі № 520/6591/19 встановлено, що ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю подала відповідну заяву про поновлення їй пенсії 22 квітня 2018 року, тому поновлення призначеної пенсії позивачці підлягало не з 24 листопада 2011 року, а саме з дати звернення до відповідача із заявою про поновлення раніше призначеної пенсії, тобто з 22 квітня 2018 року.

Зі змісту позову у цій справі чітко вбачається, що позивачка стверджує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, своєю бездіяльністю з приводу невиплати пенсії позивачці за період з 24.11.2011 по 22.04.2018, і своїм рішенням про призначення пенсії знову, без виплати недоотриманої пенсії і без нарахування індексації і компенсації втрати частини доходив, грубо порушує його права та законні інтереси, і просить суд захистити її права шляхом визнання рішень, дій та бездіяльності відповідача протиправними, їх скасування та зобов`язання відповідача виконати певні дії - виплатити позивачці її недоотриману пенсію за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 з індексацією і компенсацією втрати частини доходів (а.с. 4).

Таке формулювання позовних вимог у поданій позивачем позовній заяві не дає підстав для дослідження тих питань, які порушує позивач в апеляційній скарзі, зокрема того, що відповідачем не здійснено виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 з індексацією і компенсацією втрати частини доходів.

У зв`язку з цим, колегія суддів дійшла висновку, що на рівні формулювання викладу змісту позовних вимог предметом спору у цій справі є незгода позивачки з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019, яким їй відмовлено у поновленні виплати пенсії за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 з індексацією і компенсацією втрати частини доходів, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2019 по справі № 520/6591/19 залишено без змін.

Відповідно, судом першої інстанції з урахуванням заявлених позовних вимог, неправомірно надана оцінка діям відповідача в частині визнання рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивачці за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 протиправними та дискримінаційними, а також в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки такі позовні вимоги розглядалися під час розгляду справи № 520/6591/19 і судові рішення у справі № 520/6591/19, з якими позивачка фактично не погодилася, могли бути оскаржені нею у касаційному порядку з урахуванням приписів статті 328 КАС України.

Встановлені вище обставини дають підстави для висновку, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у зазначеній частині є рішення, що набрало законної сили, а новий позов (з урахуванням мотивувальної частини позовної заяви) фактично обґрунтовано незгодою із судовим рішенням, яке набуло законної сили у справі № 520/6591/19.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору в зазначеній частині позовних вимог, а має місце повторне звернення щодо тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судами у справі № 520/6591/19, а отже, суд першої інстанції помилково розглянув позовні вимоги в частині визнання рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивачці за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 протиправними та дискримінаційними, а також в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та у порушення приписів пункту 4 частини першої статті 238 КАС України не закрив провадження у цій частині.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що вимоги "зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»" та "зобов`язати відповідача провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 24.11.2011 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів" є одним способом захисту порушеного права (що, окрім іншого, передбачає однаковий механізм їх виконання/реалізації), тобто є альтернативними варіантами викладення позовних вимог.

Відтак, вирішення судом спору між сторонами шляхом застосування такого способу захисту порушених прав як "зобов`язання провести поновлення виплати пенсії" з певної дати виключає в подальшому можливість особи звернутися до суду із позовом про "зобов`язати виплатити недоотриману пенсію" з цієї ж дати, адже фактично спір між сторонами вже вирішено.

Колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року в справі № 9901/433/18.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати індексацію та компенсацію втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на суми пенсії, виплаченої позивачці після 22.04.2018, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

За приписами ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, з урахуванням викладеного, колегія суддів зауважує, що нарахування та виплата суми пенсії ставить первинною подією щодо компенсації втрати частини пенсії, яка нараховується та виплачується, відповідно, після та за результатом нарахування та виплати основної суми пенсії.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 10.07.2018 по справі № 404/6317/16-а, від 25.10.2018 по справі № 420/1410/17, від 10.02.2020 по справі № 134/87/16-а.

Використане у статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Проте, доводи позивача, що відповідачем не було вчинено дій, направлених на нарахування індексації та компенсації втрати частини доходів, є безпідставними, оскільки відповідачем нарахування пенсії позивачу до винесення судового рішення не відбувалось, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 по справі № 520/6591/19, яким пенсійний орган зобов`язано провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 22 квітня 2018 року, виконується в повному обсязі, що позивачкою не заперечується.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Позовні вимоги про включення позивачки в коло осіб, відповідно до яких відповідач повинен проводити масові автоматичні перерахунки пенсії, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі статтею 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання рішення, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивачці за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 протиправними та дискримінаційними, а також в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з прийняттям нового - про закриття провадження у цій частині.

В іншій частині оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на приписи ст. 139 КАС України у справі відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 по справі № 520/18289/2020 - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання рішення, дій чи бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 24.11.2011 по 22.04.2018 протиправними та дискримінаційними, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_1 за період 24.11.2011 по 22.04.2018 з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та у цій частині провадження у справі № 520/18289/2020 закрити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 520/18289/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін