Справа № 120/7384/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2021 р. Справа № 120/7384/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборна, б. 15а, м.Вінниця, 21050)

про: визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Староміського відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов від 05.02.2021 року № 64388925 про стягнення виконавчого збору та від 17.06.2021 року № 65844154 про відкриття виконавчого провадження.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 05.02.2021 року відповідачем прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору, про яку її не повідомляли, прийнята на підставі документа, виданого згідно судового рішення, що не набрало законної сили; позивач мала намір добровільно виконати судове рішення, але не мала фактичної можливості. Позивач також вказує, що спірна постанова від 17.06.2021 року є протиправною, оскільки строк пред`явлення виконавчого документу три місяці, відповідно строк пред`явлення постанови від 05.02.2021 року минув до 17.06.2021 року.

Ухвалою від 12.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

27.07.2021 року позивачем подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви частково.

Ухвалою від 02.08.2021 року судом продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

10.08.2021 року позивачем до суду надані документи, на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 17.08.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також витребувано у відповідача матеріали виконавчих проваджень.

20.08.2021 року відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він з позовними вимогами не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що не підлягають задоволенню. По суті спірних правовідносин пояснив, що виконавче провадження № 64388925 було відкрито на підставі заяви стягувача на виконання виконавчого листа за судовим рішенням від 18.12.2020 року. У виконавчому листі було вказано, що рішення суду набрало законної сили 26.01.2021 року. Разом із відкриттям провадження була прийнята спірна постанова про стягнення виконавчого збору. 16.06.2021 року у примусовому порядку було виконано рішення суду, 17.06.2021 року винесено постанову про закінчення у зв`язку із фактичним виконанням. У зв`язку із тим, що виконавчий збір не було стягнуто в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ була зареєстрована постанова про стягнення виконавчого збору та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 65844154. Відповідач посилається на практику Верховного Суду стосовно строку пред`явлення виконавчого документу до виконання у разі закінчення виконавчого провадження.

Відповідачем також до суду надані копії матеріалів виконавчих проваджень.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року змінено назву установи відповідача на Третій відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

05.02.2021 року відповідачем відкрито виконавче провадження № 64388925 на виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/22455/20, виданого 03.02.2021 року та одночасно прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 12000 грн.

17.06.2021 року відповідачем у зв`язку із примусовим виконанням вимог виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області № 127/22455/20, виданого 03.02.2021 року та згідно акту державного виконавця від 16.06.2021 року було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. П. 2 вказаної постанови постановлено, зокрема, постанову про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 року вивести в окреме провадження.

За таких обставин, постанова про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 року була зареєстрована як виконавчий документ.

І цього ж дня, 17.06.2021 року, відповідачем було відкрито виконавче провадження № 65844154 відповідною постановою.

20.07.2021 року вказане виконавче провадження відповідною постановою було приєднано до зведеного виконавчого провадження щодо позивача № 65413680.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Приписами ч.1ст. 5 Закону визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Ч. 1 ст. 13 Закону передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз наведених норм доводить, що виконавчий збір справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, за виключенням певних випадків. При чому, постанова про стягнення виконавчого збору приймається одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 05.02.2021 року одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження прийнято спірну постанову про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження № 64388925 у сумі 12 000 грн. 00 коп.

У цьому контексті суд вказує, що виконання рішення суду, за яким відкрито виконавче провадження, не підпадає під випадки, передбачені ст. 27 Закону, коли виконавчий збір не стягується.

Суд зазначає, що виконавчий збір не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду у добровільному порядку. Даний збір є платою за примусове виконання, що здійснюється органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру, і підлягає перерахуванню до державного бюджету. Виконавчий збір стягується відповідно до Закону з боржника при відкритті виконавчого провадження, незалежно від добровільного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що інші заходи примусового характеру, передбачені ст. 5 Закону є за своїм змістом відсилочною нормою. Саме ст. 63 Закону визначено, які дії вчиняє державний виконавець при виконанні рішень немайнового характеру, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, зважаючи на специфіку їх виконання, які за своїм змістом і є заходами примусового характеру.

Зокрема, ст. 75 Закону передбачено відповідальність за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника вчинити дії, або утриматися від їх вчинення, а саме: виконавець накладає штраф, що і є заходом примусового виконання в розумінні вказаного Закону.

Виконавчий збір згідно ст. 27 Закону стягується як за виконання рішення майнового, так і немайнового характеру.

Більш того положення Закону не ставлять у залежність стягнення виконавчого збору від можливості виконання рішення безпосередньо без участі боржника, виключно діями державного виконавця, а також неможливістю виконати певні дії самостійно позивачем, відповідно доводи позивача у цій частині суд вважає безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, ці доводи спростовуються матеріалами виконавчого провадження.

З цього приводу, суд вказує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком державного виконавця.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 28.04.2020 року у справі № 480/3452/19.

Суд також не приймає до уваги посилання позивача на те, що виконавче провадження відкрито за рішенням суду, яке не набрало законної сили, оскільки дане посилання може матиме місце у якості аргумента лише при розгляді позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 64388925 від 05.02.2021 року. У даному випадку, позивачем не оскаржується вказана постанова. За таких обставин, постанова про відкриття виконавчого провадження на теперішній час є дійсною, позивачем - боржником та іншими учасниками виконавчого провадження не оскаржувалась, відповідно виконавче провадження було відкрито та проведено, у тому числі прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, правомірно.

З наведеного вбачається, що позивач не обґрунтовує протиправність постанови про стягнення виконавчого збору, а фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка у цій справі не оскаржується.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог в частині визнання протиправною постанови відповідача від 05.02.2021 року про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження № 64388925 у сумі 12 000 грн., відповідно про відмову у їх задоволенні.

Щодо позовних вимог про скасування постанови відповідача від 17.06.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65844154, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі, зокрема, пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова прийнята на виконання постанови відповідача про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 року № 64388925. В межах виконавчого провадження № 64388925 постанова про стягнення виконавчого збору перебувала на виконанні, але не було стягнуто виконавчий збір та постановою від 17.06.2021 року провадження закінчено. Таким чином, 17.06.2021 року постанова про стягнення виконавчого збору від 05.02.2021 року була виділена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання та зареєстрована як виконавчий документ.

За таких обставин, 17.06.2021 року відповідачем було відкрито виконавче провадження спірною постановою на виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.08.2020 року по справі № 360/4369/19, а також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 0340/1792/18.

З огляду на викладене та з урахуванням відсутності порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної постанови, відсутні правові підстави для визнання протиправною та скасування спірної постанови, відповідно про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, надані сторонами, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» та ст. 2, 6, 9, 73- 78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов від 05.02.2021 року № 64388925 про стягнення виконавчого збору та від 17.06.2021 року № 65844154 про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Третій відділ державної виконавчої служби у м.Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул. Соборна, б. 15а, м.Вінниця, 21050)

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 30.08.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна