Справа № 540/2222/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2222/21

Категорія: 102070000 Головуючий в 1 інстанції: Кисельова О. Й..

Час і місце ухвалення: м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в якому просить, мовою оригіналу:

"Притягнути до відповідальності керівництво міграційної служби Херсонської області за бездіяльність та зобов`язати надати мені громадянство, як етнічному українцю, на підставі мають у мене документів".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення її недоліків. В подальшому, ухвалами суду із зазначенням недоліків які необхідно усунути та з вказівкою на спосіб їх усунення, позивачу неодноразово продовжувався строк на усунення недоліків.

На виконання ухвал суду позивачем надано "позовну заяву з виправленням вказаних недоліків та зміною позову" в якій зазначив про таке: "враховуючи про неможливість повернення в Росію, прошу зобов`язати УДМС Херсонської області депортувати мене в третю країну, яка буде в змозі надати політичний притулок і громадянство, права людини і нормальне життя... Мої побажання до вибору країни: Словаччина, Польща...".

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії разом з доданими документами повернуто позивачеві.

Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильно встановлені обставини справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та розглянути позов по його депортації з України по суті заявлених позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що повідомлення з міграційної служби без дати отримано засобами електронного зв`язку. Водночас в грудні того ж року позивачем було ще отримано одне повідомлення від міграційної служби засобами поштового зв`язку. При цьому, здебільшого в апеляційній скарзі викладено обставини по суті позовних вимог.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у встановлений судом строк недоліки позовної заяви не усунув, а тому з урахуванням приписів п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовну заяву повернув позивачеві.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За правилами ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, необхідною умовою для повернення заявнику поданої ним заяви на підставі ч.4 ст.169 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог ст.160, 161 КАС України; 2) заявник не усунув недоліки заяви у строк, визначений судом.

Суд першої інстанції, ухвалами від 24.05.2021 року, від 18.06.2021 залишаючи позов без руху та продовжуючи строк на усунення недоліків, встановив, що позовна заява не відповідає вимогам п.п. 2, 4, 5, 9, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України, оскільки не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача, код ЄДРПОУ та повну назву відповідача; не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не містить доказів на підтвердження позиції позивача; не обґрунтовано, в чому саме полягає бездіяльність відповідача та які саме права та інтереси позивача порушені; відсутнє власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, не обґрунтовано порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Також зазначено, що позивачеві слід надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 КАС України, або надати докази того, що строк ним не пропущений.

Враховуючи вищевикладені недоліки встановлені судом, позивачу надано строк для усунення вищезазначених недоліків, з зазначенням способу їх усунення.

Водночас, судом за результатами дослідження поданих документів та уточнених позовів на виконання вимог ухвал суду встановлено, що ОСОБА_1 позовні вимоги не викладені в зрозумілій формі відповідно до приписів КАС України (ст.с. 5, 19, 245 КАС України), формулювання позовних вимог у спосіб обраний позивачем є неприйнятним, оскільки не дозволяє зрозуміти суті заявлених позовних вимог; в позовній заяві відсутні належний та зрозумілий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги; не вказано, в чому саме полягає протиправність дій або бездіяльності відповідача або яке конкретне рішення відповідачів позивач оскаржує, відсутнє обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України, та відсутність відповідного клопотання про його поновлення, а отже станом на 06.07.2021 позивач недоліки позовної заяви у повному обсязі не усунув.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статей 2, 5 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Із аналізу ч. 1 ст. 5 КАС України слідує, що до адміністративного суду може звернутися фізична або юридична особа, права, свободи чи інтереси якої порушено суб`єктом владних повноважень у зв`язку із винесенням останнім рішення, вчиненням дій або невчинення дій, які повинні бути вчинені в межах повноважень органу державної влади. Вимоги позивача повинні стосуватися захисту або відновлення його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тобто у правовідносинах, які виникли між позивачем та органом влади.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

За правилами пунктів 9 -10 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначаються обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отож, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Так, дослідивши подану позивачем позовну заяву, доповнення до позовної заяви та позовну заяву з виправленням вказаних недоліків і зміною позову, судом встановлено, що позивач в них описує обставини за яких у нього виникли підстави звернення до міграційного органу для отримання громадянства України та надання притулку та вказує про неодноразове звернення з заявами. Також позивач зазначає, що його звернення з заявами закінчувалися відписками, а тому вказував про бездіяльність керівництва міграційної служби Херсонської області та просив зобов`язати надати громадянство України.

Однак, позивач в оновленій позовній заяві від 30.06.2021 року описуючи ті ж обставини, що й у позовній заяві та усуваючи недоліки в частині пропуску строку, надає пояснення саме стосовно бездіяльності міграційного органу щодо надання громадянства і політичного притулку, водночас посилаючись на норми законодавства, зокрема ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» без зазначення того які норми такого порушено відповідачем. змінює позовні вимоги та викладає їх наступним чином: "зобов`язати УДМС Херсонської області депортувати мене в третю країну, яка буде в змозі надати політичний притулок і громадянство, права людини і нормальне життя... Мої побажання до вибору країни: Словаччина, Польща...".

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що позивачем не вказано в чому полягає протиправність актів, дій чи бездіяльності відповідача у межах визначеної Конституцією України компетенції (та при виконанні яких саме владних управлінських функцій щодо позивача), з огляду що, на думку позивача, є підстави зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, формулювання позовних вимог у спосіб обраний позивачем є неприйнятним, оскільки є неконкретизованим та не дозволяє зрозуміти суті заявлених позовних вимог та дійсного предмету позову в чому саме полягає протиправність поведінки відповідача (в його рішенні, діях чи бездіяльності), про що вірно зазначено судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не надає оцінку доводам апелянта в частині отримання відповіді 18.12.2020 року на його заяву про отримання громадянства України та надання притулку, оскільки такі докази позивачем не було надано до суду першої інстанції про них позивачем при усуненні недоліків позовної заяви зазначено не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Поряд з цим колегія суддів зазначає, що згідно норм КАС України у суду апеляційної інстанції не має повноважень при скасуванні ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі приймати нове рішення та розглядати спір по суті позовних вимог.

При цьому, колегія суддів звертає увагу апелянта, що позивач усунувши всі недоліки позовної заяви та визначившись з предметом позову, відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України не позбавлений права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315,316, 321, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 27 серпня 2021року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова