Справа № 160/9717/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2021 року Справа № 160/9717/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЗЕРНА ПЛОЩА" до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,
16.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Озерна площа» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної державної адміністрації (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, у якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.06.2021 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.07.2021 року.
06.07.2021 року відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що місцева державна адміністрація є правонаступником виконавчих комітетів відповідних Рад народних депутатів щодо прийнятих ними рішень, взятих зобов`язань та покладених на них законодавством обов`язків. У відповідності до Закону УРСР «Про охорону та використання пам`яток історії та культури» охорона пам`яток архітектури та містобудування була покладена на спеціально уповноважений державний орган Державний комітет ради Міністрів УРСР у справах будівництва, тобто на Держбуд. Відповідач зазначає, що Інститут «УкрНДІпроектреставрація» - базовий науково-дослідний інститут України, що підпорядковувався спеціально уповноваженому органу у сфері охорони культурної спадщини Держбуду. Щодо обґрунтування позивача стосовно незанесення об`єкту нерухомості по вул. Шмідта, 17 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, то відповідач зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» пам`ятка культурної - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. На думку відповідача, відсутні підстави для скасування оскаржуваного розпорядження.
06.07.2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради.
06.07.2021 року представником Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що спірне розпорядження було прийнято у відповідності до повноважень та у спосіб, що передбачений законами України та чинним нормативно-правовими актами. У відповідності до сучасного пам`ятко-охоронного законодавства об`єкт зберігає статус пам`ятки. Вказує, що Інститут «УкрНДІпроектреставрація» - базовий науково-дослідний інститут України, що підпорядковувався спеціально уповноваженому органу у сфері охорони культурної спадщини Держбуду. Зазначеним спростовуються доводи позивача про те, що Інститут «УкрНДІпроектреставрація» не мав права виявляти та складати переліки пам`яток, тобто працювати в пам`ятково-охоронній галузі. На сьогодні на пам`ятку архітектури місцевого значення «Виробниче підприємство» виготовлено облікову документацію. Відповідно до облікової документації, предметом охорони є зовнішній об`єм пам`ятки до увінчуючого карнизу. Отже, розпорядження прийнято у відповідності до вимог законодавства.
У підготовче засідання, призначене на 06.07.2021 року, з`явились представники учасники справи. Судом оголошено перерву до 16.07.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради.
13.07.2021 року на офіційну електронну адресу суду надійшли пояснення Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, в яких зазначено, що пам`ятка знаходиться в межах Центрального історичного ареалу м. Дніпра, затвердженого наказом Міністерства культури, молоді та спорту України від 03.02.2020 року №478 «Про затвердження меж та режимів використання історичних ареалів м. Дніпра». Вказано, що власник будівлі за адресою по вул. Шмідта, 17 у м. Дніпрі (після перейменування: пр. Пушкіна, буд. 4, м. Дніпро) порушує діючі нормативно-правові акти у сфері охорони культурної спадщини. Процес відчуження будівлі здійснено з порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини» без погодження відповідного органу охорони культурної спадщини. Управлінням наголошено власнику будівлі про додержання вимог пам`яткоохоронного законодавства з пропозицією укладання охоронного договору на пам`ятку. Цей лист проігноровано, пропозиція щодо укладання охоронного договору на пам`ятку від власника будівлі не надходила. З огляду на викладене, на думку представника Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, у задоволенні позову належить відмовити.
13.07.2021 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якій вказано, що повноваження стосовно затвердження пам`яток місцевого значення були виключною компетенцією виконавчих комітет обласних Рад народних депутатів, при цьому, обласні державі адміністрації ще не стали правонаступниками відповідних виконавчих комітетів обласних Рад народних депутатів в тій частині, що суперечила повноваженням виконавчих комітетів, в тому числі передбаченим Законом УРСР «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури». Крім того, Законом України «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (спеціальний нормативний акт, що безпосередньо регулював правовідносини з охорони пам`яток історії та культури) в редакції, що діяла на час прийняття оскаржуваного розпорядження, не передбачено жодних повноважень для обласних, місцевих державних адміністрацій стосовно виявлення та затвердження переліків пам`яток історії та культури. Жодним нормативним актом не передбачено правовий статус Українського спеціалізованого науково-дослідного інституту «Укрпроектреставрація» у сфері охорони культурної спадщини, а також правовий статус та значення проведених цим інститутом інвентаризацій. Зокрема, без посилання на жодну правову норму відповідач та третя особа стверджують, що саме інвентаризація Українського спеціалізованого науково-дослідного інституту «Укрпроектреставрація» стала єдиною та достатньою підставою для визнання включення нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Шмідта, б. 17, до переліку пам`яток культурної спадщини. Позивач зауважує, що Дніпропетровська обласна державна адміністрація зазначає про те, що інвентаризація була здійснена, а розпорядження прийнято з метою впорядкування справи обліку, охорони і збереження історико-культурної спадщини Дніпропетровської області. При цьому, Інструкцією про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, що діяла станом на дату прийняття оскаржуваного розпорядження і якою регулювався порядку виявлення та обліку пам`яток культурної спадщини, взагалі не було передбачено такого способу виявлення пам`ятку історії та культури як інвентаризація. Крім того, зазначеним нормативним актом взагалі не було передбачено можливості здійснення інвентаризації пам`ятників культурної спадщини. На думку позивача, Український спеціальний науково-реставраційний проектний інститут «Укрпроектреставрація» не визначений законодавством органом, уповноваженим складати переліки виявлених пам`яток історії та культури.
У підготовче засідання, призначене на 16.07.2021 року, прибули учасники справи. Судом закрито підготовче засідання та ухвалено перейти до розгляду справи по суті. Представники сторін та третіх осіб підтримані обрані правові позиції.
Судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Товариству з обмеженою відповідальністю «Озерна площа» на праві власності належить адміністративно-побутовий корпус з підвалом літ. А-3, А[1]-1,а, а [1]-3037 кв.м.; тунель літ. а-1-74 кв.м.; прохідна літ. Б-1, Б[1]-1, б-б[4]-128,8 кв.м., механічна майстерня, котельна, димова труба, магазин, відділ кадрів літ. В-1; В[1]-2, в-450,2 кв.м.; головний корпус, відділ пляшкомийної машини, будівля приготування розчинів з підвалом та надбудовами літ. Г-2, г, г-1, г[4], г[5], склад готової продукції літ. Г[1]-2, Г[2]-2, г[1]-г[3], будівля спиртосховища літ. Г[3]-1-Г[5]-1-5628,7 кв.м.; побутові приміщення шоферів, гараж з прибудовою літ. Д-2, Д[1]-1, Д[2]-1, д, д[1]-429,6 кв.м.; посудний цех літ. Е-2, е-1, е[1]-е[6]-1111,5 кв.м.; галерея літ. е-1-16, 02 кв.м.; трансформаторний кіоск літ. Є-1-31,9 кв.м.; компресорна, літ. Ж-1, ж-126 кв.м.; газорозподільний пункт літ. 3-1-16,4 кв.м.; навіс літ. И-23 кв.м.; навіс літ. 1-34 кв.м.; зварювальний збірник літ. ї-23,2 кв.м.; склад балонів літ. Й-11 кв.м.; убиральня літ. К-1-6 кв.м.; огорожа №1-10; резервуар протипожежний №11 збірник склобоя №12; бункер склобоя №13; мощення -І,ІІ, III, який розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ (місто Дніпро), проспект Пушкіна (проспект Пушкіна), будинок 4.
Підставою виникнення права власності у ТОВ «Озерна площа» на зазначений об`єкт нерухомого майна є акт приймання-передачі нерухомого майна №1 від 28.12.2017 року. Видавник: ТОВ «Агроцентр Плюс» - ТОВ «Озерна площа».
Представник позивача направив адвокатський запит до Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради, в якому просив надати наступну інформацію:
31.05.2021 року Управлінням культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації надано відповідь, оформлену листом за вих. №1005/0/161-21, яким повідомлено, що будівля, розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Шмідта, 17 є пам`яткою архітектури місцевого значення «Виробниче підприємство», охоронний № 114, взята на державний облік розпорядженням голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 року № 158-р. Розпорядження голови облдержадміністрації від 12.04.1996 року №158-р прийнято відповідно до владних повноважень, визначених законами та законними актами. Підставою для прийняття зазначеного розпорядження була інвентаризація історичної забудови міста Дніпро (Дніпропетровськ до 19.05.2016), яка проводилася базовим науково-дослідним інститутом України «УкрДніпропроектреставрація», який підпорядковувався спеціально уповноваженому на той час органу в сфері охорони культурної спадщини - Держбуду. На теперішній час, на пам`ятку архітектури місцевого значення «Виробниче підприємство» виготовлено облікову документацію. Відповідно до облікової документації (облікова картка), предметом охорони зазначеної пам`ятки є зовнішній об`єм пам`ятки до увінчуючого карнизу.
До відповіді долучено розпорядження голови Дніпропетровської облдержадміністрації від 12.04.1996 року № 158-р «Про затвердження Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області» та додаток до розпорядження, в графі 114 якого зазначено, що до об`єктів пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області віднесено Виробниче підприємство за адресою: вул Шмідта, 17, м. Дніпропетровськ.
Також позивачем долучено до матеріалів справи фотографії, що відображають зовнішній вигляд та стан будівлі за адресою: м. Дніпро, просп. Пушкіна, буд. 4 на сьогодні.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів у межах прав, наданих законом, забезпечують виявлення, облік, охорону і використання пам`яток історії та культури, що знаходяться на території Ради, залучають громадськість до проведення заходів по охороні, використанню і пропаганді цих пам`яток, організують шефство підприємств, установ, організацій над ними, забезпечують додержання законодавства про охорону і використання пам`яток історії та культури.
Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Статтею 17 Закону України "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" передбачено, що з метою організації обліку і охорони пам`яток історії та культури нерухомі пам`ятки поділяються на пам`ятки загальносоюзного, республіканського і місцевого значення.
Віднесення пам`яток історії та культури до категорії пам`яток загальносоюзного, республіканського чи місцевого значення провадиться відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.
Переліки пам`яток історії та культури республіканського значення затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Виключення об`єктів з переліків пам`яток республіканського і місцевого значення допускається лише з дозволу Ради Міністрів Української РСР.
Внесення об`єктів у переліки пам`яток історії та культури і виключення з них провадяться за поданням спеціально уповноважених державних органів охорони пам`яток історії та культури.
Отже, затвердження переліків пам`яток історії та культури місцевого значення було віднесено законом до повноважень виконавчих комітетів обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.
Переліки пам`яток історії та культури республіканського значення затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Виключення об`єктів з переліків пам`яток республіканського і місцевого значення допускається лише з дозволу Ради Міністрів Української РСР.
Необхідно зазначити, що повноваження місцевих державних адміністрацій як органів виконавчої влади визначено Законом України №586-ХІV від 09.04.1999 року Про державні місцеві адміністрації і тільки з моменту вступу вказаного Закону в дію місцеві державні адміністрації могли затверджувати переліки пам`яток історії та культури місцевого значення.
Враховуючи, що відповідного рішення про затвердження переліку пам`яток історії та культури місцевого значення до 1999 року виконавчого комітету Дніпропетровської обласної Ради, а з 1999 року рішення обласної державної адміністрації, відповідачі не надали, можна зробити висновок, що згідно з нормами Закону УРСР Про охорону і використання пам`яток історії та культури, у встановленому цим Законом порядку, спірний об`єкт не був визначений як пам`ятка історії та культури місцевого значення.
Згідно з частиною 2 ст. 16 Закону України "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", відповідно до Закону СРСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" державний облік пам`яток історії та культури здійснюється в порядку, який визначається Радою Міністрів СРСР.
Відповідно до пункту 13 Положення про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року №865, державний облік пам`яток історії та культури включає виявлення та обстеження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікових документів, ведення державних переліків нерухомих пам`яток. Порядок державного обліку пам`яток історії та культури і форми облікових документів встановлюються Міністерством культури СРСР або Головним архівним управлінням при Раді Міністрів СРСР в залежності від виду пам`яток.
Пунктами 3.3, 9, 20 Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, встановлено порядок, за яким об`єкт, що становить історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність, визнається пам`яткою історії та культури шляхом включення його у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури в залежності від виду та категорії охорони пам`ятки. Приналежність нерухомої пам`ятки історії та культури до відповідного виду та категорії визначається при складанні документів державного обліку пам`яток та встановлюється при затвердженні відповідного державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури. Державний облік пам`яток історії та культури включає: виявлення, дослідження пам`яток, визначення їх історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності, фіксацію та вивчення, складання облікової документації, ведення державних переліків нерухомих пам`яток.
Згідно з пунктами 10, 15, 16 Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, на кожну нерухому пам`ятку та щойно виявлений об`єкт, що становить історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність, складається облікова картка, що містить відомості про місцезнаходження, датування, характер сучасного використання, ступінь збереження пам`ятки або щойно виявленого об`єкту, наявність наукової документації, місце її зберігання, короткий опис та ілюстративний матеріал (за формою, встановленою у додатку №3). На кожну нерухому пам`ятку складається паспорт, який є обліковим документом, що містить суму наукових відомостей і фактичних даних, що характеризують історію пам`ятки і її сучасний стан, місцезнаходження в навколишньому середовищі, оцінку історичного, наукового, художнього або іншого культурного значення, відомості про її територію, пов`язані з нею споруди, сади, парки, перебуваючі в ній твори мистецтва, предмети, що становлять культурну цінність, про зони охорони, а також про основні історико-архітектурні та бібліографічні матеріали. В паспорті зазначається категорія охорони та вид пам`ятки з посиланням на затверджуючий документ (за формою, встановленою у додатку №4). Документи державного обліку пам`яток історії та культури, в тому числі виключених з державних переліків пам`яток, підлягають обов`язковому постійному зберіганню у відповідних центрах наукової документації державних органів охорони пам`яток (додаток №1). Додатком 1 до вказаної Інструкції встановлено перелік обов`язкової документації, що супроводжує державний облік пам`яток, яка складається в кількох екземплярах та підлягає зберіганню в державних органах охорони пам`яток історії та культури; у цьому переліку серед іншого зазначено: оригінал та копії державних переліків нерухомих пам`яток історії та культури місцевого значення, облікові картки пам`яток, паспорти пам`яток, картки негативних фондів, картки обмірних фондів, бібліографія, охоронно-орендні договори, охоронні договори та охоронні зобов`язання, акти технічного стану пам`яток, інвентарні описи цінних фрагментів фасадів та інтер`єрів пам`яток, карти-схеми розташування пам`яток, історико-архітектурні опорні плани, плани зон охорони, фотодокументація, обмірні креслення, графічні замальовки, акварелі, наукові звіти про проведення дослідних і ремонтно-реставраційних робіт на пам`ятках.
Таким чином, на час винесення оскаржуваного розпорядження законодавством було регламентовано чітку і послідовну процедуру включення об`єкту до державного переліку нерухомих пам`яток історії та культури, яка складається з таких обов`язкових етапів: 1) виявлення пам`ятки; 2) визначення її історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності; 3) фіксація та вивчення; 4) складання повного переліку державної облікової документації (в тому числі, облікових карток, паспортів, карток негативних та обмірних фондів, актів технічного стану пам`яток, інвентарних описів цінних фрагментів фасадів та інтер`єрів пам`яток, карт-схем розташування пам`яток, історико-архітектурних опорних планів, планів зон охорони, фотодокументації, обмірних креслень, графічних замальовок, наукових звітів про проведення дослідних і ремонтно-реставраційних робіт на пам`ятках, тощо), виключно при складанні якої визначалась приналежність нерухомої пам`ятки історії та культури до відповідного виду та категорії; 5) включення об`єкту у відповідний державний перелік нерухомих пам`яток історії та культури в залежності від виду та категорії охорони пам`ятки.
При цьому лише одночасне дотримання всіх зазначених етапів у сукупності було єдиною та необхідною правовою підставою для взяття об`єкту на державний облік та включення його до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури".
Натомість, судом встановлено, що відсутні докази складання на об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 17, (м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4) передбаченої законодавством облікової документації, яка повинна включати повний перелік наведених документів, а також відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт фіксації та визначення історичної, наукової, художньої або іншої культурної цінності цього об`єкту, тому судом встановлено недотримання процедури включення вказаного об`єкту до переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області.
Відповідач обґрунтовує включення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 17, (м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4) до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, затвердженого розпорядженням від 12.04.1996 року №158-р, тією обставиною, що за результатами проведеної інвентаризації історичної забудови міста Дніпропетровська, яка проводилася Українським спеціальним науково-реставраційним проектним інститутом "Укрпроектреставрація" було складено перелік виявлених пам`яток містобудування та архітектури, до якого внесено об`єкт нерухомого майна по вул. Шмідта, 17 як такий, що становить історичну, наукову і художню цінність.
Судом встановлено, що жодним нормативним актом не передбачений правовий статус Українського спеціалізованого науково-дослідного інституту «Укрпроектреставрація» у сфері охорони культурної спадщини, а також правовий статус та значення проведених цим інститутом інвентаризацій.
Відповідач вказує, що інвентаризація була здійснена, а розпорядження прийнято з метою впорядкування справи обліку, охорони і збереження історико-культурної спадщини Дніпропетровської області.
Однак, Інструкцією про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203, що діяла станом на дату прийняття оскаржуваного розпорядження і якою регулювався порядок виявлення та обліку пам`яток культурної спадщини, взагалі не було передбачено такого способу виявлення пам`ятку історії та культури як інвентаризація, крім того, зазначеним нормативним актом взагалі не було передбачено можливості здійснення інвентаризації пам`ятників культурної спадщини.
Разом з тим, Український спеціальний науково-реставраційний проектний інститут «Укрпроектреставрація» не визначений законодавством органом, уповноваженим складати переліки виявлених пам`яток історії та культури.
Водночас наведена відповідачем обставина не спростовує встановленої законодавством необхідності складати облікову документацію на виявлені об`єкти, що становлять історичну, наукову, художню або іншу культурну цінність.
У тексті розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 12.04.1996 року № 158-р взагалі відсутнє посилання на таку підставу для прийняття розпорядження як інвентаризація пам`ятників культурної спадщини. Відтак, відсутні докази того, що саме інвентаризація зумовила і стала підставою для прийняття оскаржуваного у цій справі розпорядження.
Враховуючи викладене, суд вважає, що достатні та необхідні правові підстави для включення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 17, (м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4), до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області, затвердженого розпорядженням від 12.04.1996 року №158-р, у відповідача були відсутні.
Відтак, відповідачем, при винесенні розпорядження від 12.04.1996 року №158-р стосовно зазначеного об`єкту порушено вимоги ст.ст. 8, 16, 17 Закону України "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", Положення про охорону та використання пам`яток історії та культури, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 16.09.1982 року №865, та приписи Інструкції про порядок обліку, забезпечення схоронності, утримання, використання та реставрації нерухомих пам`яток історії та культури, затвердженої наказом Міністерства культури СРСР від 13.05.1986 року №203.
З аналізу наведених правових норм та з огляду на встановлені обставини, суд робить висновок, що відповідач на дату прийняття оскаржуваного розпорядження від 12.04.1996 року №158-р не мав повноважень для віднесення об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 17, (м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4), до пам`яток історії та культури місцевого значення, зокрема і повноважень визначати їх приналежність до пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення, також як і не мав повноважень включати їх до переліку пам`яток історії та культури місцевого значення, що вказує на протиправність розпорядження та необхідність його скасування в цій частині.
Таким чином, включення відповідачем у додаток до розпорядження голови Дніпропетровської обласної держаної адміністрації від 12.04.1996 року №158-р (до Переліку пам`яток архітектури та містобудування місцевого значення Дніпропетровської області) об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 17, (м. Дніпро, пр. Пушкіна, 4), є необґрунтованим, вчинене без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття рішення (вчинення дії), та не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачений законами України.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок про задоволення позовної заяви.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення №210 від 10.06.2021 року судовий збір у сумі 2270 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Озерна площа» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської обласної державної адміністрації судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський