Справа № 320/13680/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2021 року № 320/13680/20
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради, третя особа Бучанська міська рада про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради (08292, Київська область, м. Буча, вул. Б.Хмельницького 5/5А), третя особа Бучанська міська рада (Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків 12) в якому просить суд: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у видачі позивачеві посвідчення члена сім`ї загиблого; зобов`язати відповідача видати позивачеві посвідчення члена сім`ї загиблого.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона звернулася до Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради із заявою про видачу посвідчення члена сім`ї загиблого на підставі статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки є дружиною померлого ОСОБА_2 , який за життя був інвалідом 1 групи та мав права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Однак Управлінням праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради було відмовлено у наданні такого посвідчення, у зв`язку із відсутністю на те законодавчо визначених підстав.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що чоловік позивачки був учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС І категорії. Згідно пункту 9 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", 10.10.2017 йому видане посвідчення інваліда війни 1 групи.

Відповідач вказує, що смерть ОСОБА_2 була спричинена не внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження ним військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів, а у зв`язку із роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За наведених обставин у відповідача відсутні законодавчо визначені підстави для видачі позивачеві такого посвідчення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 15.11.1969, після одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Згідно з експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 01.07.2020 №466, за результатами розгляду звернення родичів з приводу смерті ОСОБА_2 і надану згідно Переліку та зареєстровану в ЦМЕК 04.05.2020 документацію померлого ОСОБА_2 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановлено основний діагноз: Помірнодиференційована зроговіла плоско клітинна карцинома легень. Кахексія. Висновок: захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 № 2а-142/12, судом встановлено, що в 1986 році ОСОБА_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Трипільського управління по монтажу теплових та атомних електростанцій тресту «Південтеплоенергомантаж» в період з 20 по 25 травня, з 02 по 09 та з 17 по 23 червня, з 30 червня по 07 липня, з 12 по 18 серпня, з 07 по 30 вересня, з 16 по 31 жовтня, з 16 по 30 листопада та з 16 по 30 грудня 1986 року і був залучений до виконання аварійно-відновлювальних робіт, що підтверджується довідкою управління з питань надзвичайних ситуацій від 21.12.2011.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 10.10.2017 ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи і має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Бучанського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.12.2020 №3509/21.7-28, останнім на адвокатський запит повідомлено про відсутність актових записів про шлюб, складених відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Управління праці, соціального захисту та захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Бучанської міської ради від 21.10.2020 № 443 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги як дружина померлого громадянина ЧАЕС 1 категорії.

Судом встановлено, що 29.10.2020 позивач звернулася із заявою до Бучанської міської ради про видачу посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни.

Листом від 06.11.2020 за № С-2974 Бучанська міська рада відмовила позивачу у встановленні статусу "Члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни", відповідно до статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Не погодившись з викладеним, позивач звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі, суд виходив з наступного.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначено у Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 3551-XII).

Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

При цьому зі змісту п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №20-РП/04 вбачається, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як було встановлено раніше, померлий чоловік ОСОБА_1 мав статус інваліда війни першої групи та на нього поширювалась дія Закону.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 10 Закону № 3551-XII чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Згідно абз. 16 п. 1 ст. 10 Закону № 3551-XII до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали інвалідами до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти.

Викладене, свідчить, що чинність Закону № 3551-XII поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні документи, якими встановлено, що смерть (захворювання, що спричинило смерть) ОСОБА_2 пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Водночас ця обставина є істотною, позаяк у протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону) поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на ЧАЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27.02.2018 року у справі № 368/1579/14, від 10.05.2018 року у справі № 279/12162/15-а, від 07.06.2018 року у справі № 377/797/17 та від 31.01.2019 року у справі № 368/1131/17.

Разом з цим, ОСОБА_2 , приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування ЦО Трипільського управління по монтажу теплових та атомних електростанцій тресту «Південтеплоенергомантаж», тобто не під час виконання обов`язків військової служби.

Оскільки матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_2 помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно було відмовлено позивачу у видачі посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни.

Аналогічні правові позиції висловлені також Шостим апеляційним адміністративним судом у рішеннях, зокрема, але не виключно від 28 березня 2019 року по справі №810/4670/18, від 10 квітня 2019 року по справі № 810/3712/18 .

Крім цього, за приписами статті 18 Закону № 3551-XII порядок видачі посвідчень особам, на яких поширюється чинність цього Закону встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі - Положення № 302) встановлено, що особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Абзацом другим пункту 7 Положення № 302 визначено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

Разом з тим, як вже було зазначено судом, зі змісту пункту 1 статті 10 Закону № 3551-XII слідує, що виникнення статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, безпосередньо пов`язується з фактом, зокрема, загибелі або смерті члена сім`ї такої особи внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402 (в редакції, станом на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Положення №402) військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно із абзацом четвертим пункту 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

За змістом пункту 1.3 розділу І Положення № 402 до основних завдань військово-лікарської експертизи належить, зокрема: визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.

Відповідно до пункту 2.1 розділу І Положення № 402я для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.4.5 розділу І Положення № 402 визначено, що ВЛК регіону має право, зокрема:

- витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали адміністративного розслідування, дізнання, судового розгляду, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови;

- залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець;

- приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).

Пунктом 21.9 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК.

Згідно із пунктом 21.20 розділу ІІ Положення № 402 якщо у військово-медичних документах, складених у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у період проходження військової служби, є згадки про захворювання (поранення) або в цих самих документах зазначені тільки окремі симптоми захворювання (поранення), то ВЛК правомірна вирішувати питання їх причинного зв`язку і прийняття відповідної постанови.

Системний аналіз наведених вище норм дає суду підстави для висновку, що на час виникнення спірних правовідносин підставою для видачі особі посвідчення члена сім`ї загиблого є наявність постанови військово-лікарської комісії про визначення причинного зв`язку смерті військовослужбовця з проходженням військової служби. При цьому порядок проведення військово-лікарської експертизи, повноваження військово-лікарських комісій та військових комісаріатів щодо зібрання необхідних документів для проведення такої експертизи чітко визначені Положенням № 402.

Однак такого рішення станом на дату прийняття рішення по суті заявлених позовних вимог матеріали справи не містять.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для встановлення ОСОБА_1 статусу члена сім`ї загиблого (померлого) інваліда війни, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись статями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.
дата складення рішення у повному обсязі 27.08.2021

Суддя Панченко Н.Д.