Справа № 120/5520/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2021 р. Справа № 120/5520/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 09.11.2020 відповідачем винесено податкову вимогу №Ф-Ф-113-У, якою її зобов`язано сплатити суму недоїмки в розмірі 41355,19 грн. Крім того, 12.02.2021 відповідачем винесено податкову вимогу №Ф-Ф-113-У, якою її зобов`язано сплатити суму недоїмки в розмірі 43555,19 грн. Разом із тим, на думку позивача, дані податкові вимоги є протиправними, адже з 01.01.2011 вона не займалась підприємницькою діяльністю та не отримувала жодного прибутку як фізична особа-підприємець. Крім того, вказала, що до нарахованої відповідачем суми боргу протиправно включено періоди з 01 по 31 березня, з 01 по 31 квітня та з 01 по 31 травня 2020 року, адже вона була звільнена від сплати єдиного соціального внеску в силу п. 9-10 Розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Наведені вище обставини слугували підставою для її звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою від 29.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що ОСОБА_1 , незалежно від того, чи здійснювалась нею підприємницька діяльність, зобов`язана була сплачувати єдиний внесок в розмірі мінімального страхового внеску. Також вказав, що за даними інформаційної системи органів ДПС загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску по ФОП ОСОБА_1 становить 43555,19 грн., зокрема: 5766,45 грн. - сальдо на 01.01.2013 (відомості з Пенсійного фонду), 8448,00 грн. - за 2017 рік, 2457,18 грн. - І квартал 2018 року, 2457,18 грн. - ІІ квартал 2018 року, 2457,18 грн. - ІІІ квартал 2018 року, 2457,18 грн. - IV квартал 2018 року, 2754,18 грн. - І квартал 2019 року, 2754,18 грн. - ІІ квартал 2019 року, 2754,18 грн. - ІІІ квартал 2019 року, 2754,18 грн. - ІV квартал 2019 року, 2078,12 грн. - І квартал 2020 року, 1039,06 грн. - ІІ квартал 2020 року, 3178,12 грн. - ІІІ квартал 2020 року, 2200,00 грн. - ІV квартал 2020 року.

Крім того, представник відповідача також звернула увагу на те, що позивачем було подано звітність про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, а саме: за 2017 рік здекларовано суму ЄСВ - 8448,00 грн., за 2018 рік задекларовано суму ЄСВ - 9828,72 грн., за 2019 рік задекларовано суму ЄСВ 11016,72 грн., за 2020 рік задекларовано суму ЄСВ 8495,30 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно із даними інформаційної системи "Податковий блок" ОСОБА_1 10.06.2009 зареєстрована Гайсинською районною державною адміністрацією як фізична особа - підприємець, номер запису державної реєстрації №0003422.

У зв`язку з невиконанням позивачем вимог статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, Головне управління ДПС у Вінницькій області сформувало та надіслало на адресу позивача податкову вимогу від 09.11.2020 за №Ф-Ф-113-У про сплату боргу (недоїмки) в сумі 41355,19 грн.

Крім того, 12.02.2021 відповідачем винесено податкову вимогу №Ф-Ф-113-У про сплату боргу (недоїмки) в сумі 43555,19 грн.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 19.05.2021 проведено державну реєстрацію припинення ФОП ОСОБА_1 (номер запису 002003422).

В той же час, не погоджуючись із прийнятими податковими вимогами, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначено Інструкцією Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція №449).

Так, положеннями п. 1 Розділу VI Інструкції №449 визначено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції (абз. 2 п. 2 Розділу VI Інструкції №449).

Відповідно до п. 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами п. 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що починаючи з 01.01.2011 вона не займалась підприємницькою діяльністю та не отримувала жодного прибутку як фізична особа-підприємець.

Разом із тим, такі посилання позивача суд оцінює критично, адже як слідує із інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація припинення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відбулась лише 19.05.2021 (номер запису 002003422).

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції №449, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Разом із тим, жодних доказів існування обставин, визначених ч. 4 п. 1 Розділу ІІ Інструкції №449 позивачем на надано.

Окрім того, посилання позивача на те, що вона не займалась підприємницькою діяльністю та не отримувала прибуток, на думку суду, також є безпідставними, оскільки в силу частини 12 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний соціальний внесок підлягає сплаті незалежно від здійснення підприємницької діяльності та фінансового стану платника.

Що ж до посилань позивача на те, що відповідачем протиправно нараховано ЄСВ за періоди з 01 по 31 березня, з 01 по 31 квітня та з 01 по 31 травня 2020 року, оскільки вона була звільнена від сплати єдиного соціального внеску в силу п. 9-10 Розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", то суд зазначає наступне.

Так, дійсно положеннями п. 9-10 Розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній до 01.01.2021) визначено, що тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4 (фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються.

Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за зазначені в абзаці першому цього підпункту періоди в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

В даному ж випадку, як зазначає представник відповідача та підтверджується матеріалами справи, 20.05.2021 позивачем самостійно було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік.

Відповідно до поданої позивачем таблиці нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сума нарахованого єдиного внеску за 2020 рік становить 8495,30 грн.

Зазначена позивачем у таблиці нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідає наведеному відповідачем розрахунку заборгованості за 2020 рік, зокрема: 2078,12 грн. - І квартал 2020 року, 1039,06 грн. - ІІ квартал 2020 року, 3178,12 грн. - ІІІ квартал 2020 року, 2200,00 грн. - ІV квартал 2020 року (разом 8495,30 грн.).

При цьому, як слідує із поданої позивачем таблиці нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2020 рік, в останній відсутні нарахування єдиного соціального внеску за березень, квітень та травень 2020 року.

З огляду на викладене, суд критично оцінює посилання позивача на те, що відповідачем протиправно включено до недоїмки суми ЄСВ, які підлягали сплаті за березень, квітень та травень 2020 року, адже як слідує із матеріалів справи, борг зі сплати ЄСВ за 2020 рік в сумі 8495,30 грн. не включає у себе нарахувань за відповідні періоди (березень, квітень та травень 2020 року).

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

З урахуванням вимог ст. 139 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Повний текст рішення складено 30.08.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна