Справа № 200/4581/21
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 р. Справа№200/4581/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, 61000, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, 61000, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16), в якій позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні відпустки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що в період з 02.04.2007р. по 08.02.2021р. працювала в Кальміуському ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується записами №№ 17-28 в трудовій книжці.

Наказом № 641/к від 05.02.2021 року позивача з 08 лютого 2021 року звільнено з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з припиненням державної служби, відповідно до частини 1 статі 88 Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що на її думку відповідачем не нараховано компенсацію за наступні невикористані дні відпустки: за 2012-2013 рр. - 12 днів; за 2014-2015 рр. - 43 дні з урахуванням відпусток за вислугу років за 2014 р. - 6 днів, за 2015 р. - 7 днів. Разом - 55 днів. Сума компенсації за 55 днів становить 375,21 * 55 = 20636.55 грн.

Посилаючись на ст. 47, ст. 116 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки» зазначає, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 641/К від 05.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.02.2021, за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з припиненням державної служби відповідно до частини першої статті 86 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до вказаного наказу, при звільненні Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані 04 календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 19.12.2020 по 08.02.2021, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2017 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2018 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2019 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2020 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2021 рік тривалістю 10 календарні дні.

Зазначені остаточні нарахування та виплата грошової компенсації за невикористані дні відпусток при звільненні ОСОБА_1 були здійснені міжрегіональним управлінням на підставі відомостей з документів особової справи ОСОБА_1 , наявних в розпорядженні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) після прийняття їх від Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Як вже зазначалось, ОСОБА_1 в період, з 2012 по 2015 рік, за який вимагає компенсацію за невикористані дні відпусток, працювала на посаді державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", Міністерством юстиції України було прийнято наказ № 247/7 від 25 Л 1.2014 "Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області", яким було визначено перемістити Головне управління юстиції у Донецькій області до м. Краматорська Донецької області.

Зазначає, що у зв`язку з ситуацією, що склалась, фактично переміщення Головного територіального управління у Донецькій області відбулось без вивезення частки первинних документів особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.), трудових книжок працівників; оригіналів наказів; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками.

Табель обліку використання робочого часу та наказ (розпорядження) про надання відпустки є первинними документом, відповідно до даних яких здійснюється нарахування заробітної плати або компенсація за невикористані дні відпусток у разі звільнення працівника.

Однак, зазначає, що табелі обліку використання робочого часу та накази (розпоряджень) про надання відпусток, з яких можливо було б встановити кількість днів невикористаних щорічних відпусток за період до переміщення головних територіальних управлінь юстиції на підконтрольну Україні територію, в розпорядженні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні. Таким чином, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

07 липня 2021 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

27 липня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці в період з 02 серпня 2021 року по 28 серпня 2021 року, повний текст судового рішення складений 30 серпня 2021 року.

Суд дослідив долучені до матеріалів справи копії письмових доказів та установив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

В період з 02.04.2007р. по 08.02.2021р. працювала в Кальміуському ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується записами №№ 17-28 в трудовій книжці.

Наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 641/К від 05.02.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного виконавця Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 08.02.2021, за власним бажанням у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, з припиненням державної служби відповідно до частини першої статті 86 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до вказаного наказу, при звільненні Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані 04 календарні дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 19.12.2020 по 08.02.2021, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2017 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2018 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2019 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2020 рік тривалістю 10 календарні дні, компенсацію за невикористану додаткову оплачувану відпустку як одинокій матері за 2021 рік тривалістю 10 календарні дні.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статті 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до частини другої статті 233 КзпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Питання щодо відпусток врегульовані спеціальним Законом України «Про державну службу». Так, відповідно до статті 57 вказаного Закону державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.

За кожний рік державної служби після досягнення п`ятирічного стажу державної служби державному службовцю надається один календарний день щорічної додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як 15 календарних днів. Порядок надання державним службовцям додаткових оплачуваних відпусток визначається Кабінетом Міністрів України.

Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати та інші види відпусток надаються державним службовцям відповідно до закону.

Державному службовцю надається відпустка без збереження заробітної плати на час участі у виборчому процесі у порядку, визначеному статтею 10 цього Закону. (ст. 58).

Згідно з статтею 59 щорічні відпустки надаються державним службовцям у порядку та на умовах, визначених законодавством про працю.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості.

У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник.

За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні.

Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається.

Відповідно до пункту 1.6. наказу Держкомстату України від 28.09.2005 року № 286 «Про затвердження Інструкції зі статистики кількості працівників», до первинної облікової документації підприємства, установи, організації належать: наказ (розпорядження) про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу, припинення трудового договору; накази (розпорядження) про надання відпустки; табель обліку використання робочого часу; розрахунково-платіжні відомості, розрахункові відомості, платіжні відомості.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в тому числі надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи.

Надання відпустки оформлюється наказом (розпорядженням) про надання відпустки (типова форма № П-3, затверджена вказаним наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489). На підставі наказу (розпорядження) про надання відпустки відділу кадрів робить відмітку в особовій картці працівника (типова форма № П-2ДС, затверджена спільним наказом Міністерства статистики України від 26.12.1995 №343 "Про затвердження форми первинного обліку № П-2ДС та інструкції до її заповненню".

Отже табель обліку використання робочого часу та наказ (розпорядження) про надання відпустки є первинними документом, відповідно до даних яких здійснюється нарахування заробітної плати або компенсація за невикористані дні відпусток у разі звільнення працівника.

Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області через відповідні структурні підрозділи кадрової роботи та фінансового забезпечення здійснювало ведення та збереження особових справ працівників підпорядкованих відділів державної виконавчої служби, облік робочого часу, нарахування та виплату ним заробітної плати.

Фактично до 2015 року Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області розташовувалось у місті Донецьк.

Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року розпочато проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операції та визначені населені пункти, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження. До переліку таких міст включене і м. Донецьк.

У зв`язку з вказаним, на території міста Донецьк та окремих населених пунктів Донецької області територіальні органи та установи юстиції тимчасово не здійснювали або здійснювали не в повному обсязі свої повноваження.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей", Міністерством юстиції України було прийнято наказ № 247/7 від 25 Л 1.2014 "Про переміщення органів та установ юстиції Донецької області", яким було визначено перемістити Головне управління юстиції у Донецькій області до м. Краматорська Донецької області.

За інформацією відповідача фактичне переміщення Головного територіального управління у Донецькій області відбулось без вивезення частки первинних документів особових справ працівників (в яких зберігаються заяви працівників про прийняття на роботу, анкети, особові картки та ін.), трудових книжок працівників; оригіналів наказів; посадових інструкцій; табелів обліку робочого часу; примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, комп`ютерної техніки із встановленим програмним забезпеченням обліку трудових взаємовідносин з працівниками. Табелі обліку використання робочого часу та накази (розпоряджень) про надання відпусток, з яких можливо було б встановити кількість днів невикористаних щорічних відпусток за період до переміщення головних територіальних управлінь юстиції на підконтрольну Україні територію, в розпорядженні Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відсутні.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (ст. 72 КАС Украъни).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. (ст. 73 КАС України).

Суд враховує положення статті 77 КАС України в частині того, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Проте, на позивача також покладені певні обов`язки щодо надання суду доказів.

За таких обставин суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого:

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", тому виходячи з положень ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (, 61000, м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) про стягнення коштів - відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова