Справа № 806/1043/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 806/1043/17

адміністративне провадження № К/9901/5218/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Стародуба О.П.,

суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 (судді Шевчук С.М., Мацький Є.М., Шидловський В.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги;

зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах, у період з 15.09.1983 по 24.10.1985 приймав участь у бойових діях в Республіці Афганістан. (а.с. 3; 11)

Наказом військової частини НОМЕР_1 від 01.04.1994 №1 позивач був звільнений з військової служби в запас на підставі пункту 46 «б» (за віком) Тимчасового положення про проходження військової служби громадянами України. (а.с. 9)

Відповідно до витягу із протоколу №9 від 18.01.2010 засідання Військово-лікарської комісії Центрального регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 12)

Відповідно до довідки до Акту огляду МСЕК серія 10 ААБ №514053 від 23.02.2013 позивачу під час первинного огляду встановлено з 20.02.2013 ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії. (а.с. 10)

19.01.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону №2011-ХІІ у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Судами встановлено, що позивачу відмовлено у виплаті одноразової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у зв`язку з чим він звернувся до суду із позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 у справі №806/859/16 зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499. (а.с. 19 21)

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.08.2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі. (а.с. 22 23)

З метою вирішення питання про виплату одноразової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії, позивач звернувся до Житомирського ОМВК з відповідною заявою від 08.02.2017 та надав копії необхідних документів. (а.с. 13)

У подальшому документи позивача було спрямовано до Міністерства оборони України для вирішення питання щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно витягу з Протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.03.2017 №20 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки на день його звільнення (01.04.1994) діяла стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яка передбачала державне обов`язкове особисте страхування та не передбачала виплату одноразової грошової допомоги. (а.с. 15)

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що його право на отримання одноразової грошової допомоги підтверджено судовими рішеннями у справі №№806/859/16, а тому відмова відповідача у виплаті такої допомоги у розмірі, передбаченому Порядком №499, є безпідставною. Вважає, що право на одноразову грошову допомогу у звільненого військовослужбовця настає на момент встановлення інвалідності, а не на момент його звільнення.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2017 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 6 рішення Міністерства оборони України про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням йому третьої групи інвалідності, внаслідок поранення, контузії та захворювань пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 03.03.2016 №20.

Зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду III групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а саме з 25.02.2013, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 змінено постанову суду першої інстанції в третьому абзаці її резолютивної частини.

Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

В решті постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2017 залишено без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а тому право позивача на отримання грошової допомоги останній набув станом на 25.02.2013. Законом, чинним на цей час, було передбачено отримання військовослужбовцем одноразової грошової допомоги незалежно від часу, що минув після звільнення з військової служби. При цьому судом встановлено, що раніше одноразову грошову допомогу у зв`язку з отриманням інвалідності позивач не отримував.

Змінюючи постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач повинен був вирішити питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу згідно судового рішення у справі №806/659/16 та на підставі Порядку №499, а тому суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо застосування до спірних правовідносин Порядку №975.

З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги відповідач фактично посилається лише на втручання судами попередніх інстанцій у його дискреційні повноваження, оскільки вважає, що при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу по інвалідності, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої допомоги, що не належить до компетенції суду.

Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно частини 1 статті 16 Закону одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 5 частини 2 статті 16 Закону №2011-XII, в редакції чинній станом на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності 20.02.2013, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.

На виконання вказаної норми Закону №2011-ХІІ Кабінетом Міністрів України постановою від 28.05.2008 №499 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Пунктом 2 Порядку №499 передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Відповідно до частини 9 статті 163 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 162 та пункту 9 статті 163 Закону №2011-ХІІ, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975.

При цьому, пунктом 2 наведеної Постанови передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, а саме Закон №2011-ХІІ та Порядок №499.

Системний аналіз наведених правових норм (в редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності) дає підстави зробити висновок, що застосування статті 16 Закону № 2011-ХІІ, пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Отже, оскільки ІІІ група інвалідності встановлена позивачу 20.02.2013, то виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись на підставі нормативно - правових актів, які були чинні на момент встановлення йому інвалідності.

Крім того, наявність у позивача права на отримання і виплату одноразової грошової допомоги вже встановлено у судовому рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 у справі №806/859/16.

Таким чином, позивач набув право на отримання одноразової допомоги з моменту встановлення йому групи інвалідності.

Аналогічна правова позиція вкладена в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №288/349/17 та від 07.02.2019 у справі №816/1266/16.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про протиправність рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Посилання в обґрунтування касаційної скарги на те, що зобов`язуючи прийняти відповідне позитивне рішення про виплату позивачу одноразової грошової допомоги суди втрутились у дискреційні повноваження Міністерства оборони України є безпідставним, оскільки наявність у позивача права на виплату одноразової грошової допомоги встановлено судовим рішенням у справі №806/859/16, а тому у питанні виплати позивачу спірної допомоги у відповідача відсутня можливість прийняти кілька варіантів рішення.

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у справі №552/1523/17 (постанова від 11.08.2021).

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2017 та змінену постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2017 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук