Справа № 320/10827/20
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м.Київ № 320/10827/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління Державної податкової служби у Київській області (надалі - позивач за первісним позовом) з позовом до ФОП ОСОБА_1 (надалі - відповідач за первісним позовом) про стягнення податкового боргу по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 17 000 грн.

Позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовано тим, що за результатами проведеної фактичної перевірки торгового об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , було виявлено порушення вимог статті 11 Закону України "Пpo дepжaвнe peryлювaння виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів". Так, перевіряючими було встановлено, що пляшка горілки "Озима", об`ємом 0,7 л., міцністю 40%, виробництва ТзОВ «ЛВН Лімітед», дата виготовлення 24.06.2015, термін придатності 36 місяців, марковано маркою акцизного податку попереднього зразку. За результатом перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 13.12.2019 № 205/10-36-32-00-10/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення статті 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями) та винесено податкове повідомлення-рішення № від 21.01.2020. Оскільки фінансову санкцію підприємець самостійно не сплатив, позивач просить стягнути кошти у судовому порядку.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

26.12.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала зустрічний позов про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.01.2020 № .

Позовні вимоги зустрічного позову фізична особа підприємець ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що спірне податкове повідомлення-рішення, винесене за результатами фактичної перевірки, в ході якої встановлено порушення вимог статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме: зберігання з метою реалізації алкогольних напоїв, які марковані марками акцизного податку не встановленого зразка (попереднього зразка), є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач вважає, що ототожнення контролюючим органом факту зберігання ним пляшки горілки, у якої сплив термін придатності до споживання, із реалізацією алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка не відповідає правильному змісту правового регулювання, зокрема статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Наявність же в частині четвертій статті 11 цього Закону посилання на строк придатності має на меті встановлення загального правила щодо можливості реалізації алкогольної продукції у межах терміну придатності до споживання.

Позивач за первісним позовом проти позову заперечував, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що відповідає нормам чинного законодавства. Відповідач стверджує, що у разі зміни зразка марок акцизного податку, марковані марками попереднього зразка алкогольні напої знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання. Тобто, дія такої марки обмежується терміном придатності алкогольного напою. Тому, факт зберігання позивачем алкогольних напоїв зі спливом терміну їх придатності із марками акцизного податку попереднього зразка свідчить про правомірність застосування штрафних санкцій до позивача. А відтак, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 04.01.2021 зустрічний позов прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального провадження.

Протокольною ухвалою суду від 05.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.04.2021.

У судове засідання, призначене на 20.04.2021, сторони у справі не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно.

Водночас, сторонами подано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд протокольною ухвалою від 20.04.2021 ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив наступне.

Судом встановлено, що з метою здійснення контролю та дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства щодо виробництва та обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального обліку 13.12.2019 посадовими особами ГУ ДПС у Київській області, на підставі наказу від 29.11.2019 № 768 «Про проведення фактичних перевірок», витягу з додатку № 1 до наказу від 29.11.2019 № 768 «Про проведення фактичних перевірок» Перелік суб`єктів господарювання, які підлягають фактичним перевіркам у грудні 2019 року та направлень на перевірку від 12.12.2019 №469 та 470, проведено фактичну перевірку магазину-кафе за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює торгівельну діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

За результатом перевірки контролюючим органом складено акт перевірки від 13.12.2019 № 205/10-36-32-00-10/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), яким встановлено порушення статті 11 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (із змінами та доповненнями).

Так, в акті зафіксовано факт збереження з метою реалізації пляшки горілки "Озима", об`ємом 0,7 л., міцністю 40%, виробництва ТОВ «ЛВН Лімітед», дата виготовлення 24.06.2015, термін придатності 36 місяців, яку марковано маркою акцизного податку попереднього зразку 02 АББ 08330 06/15 19,748 грн. Відповідно до наявного маркування на пляшці алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання.

21.01.2020 ГУ ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № , яким на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абзацу 19 частини другої статті 17 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка за зустрічним позовом оскаржила його до ДФС України.

За результатами розгляду скарги ДПС України рішенням від 31.03.2020 за №11648/6/99-00-08-05-06-06 залишила без змін оскаржуване рішення.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Київській області відповідно до ст.42, 59 ПК України було направлено ФОП ОСОБА_1 відповідачу податкову вимогу від 07.02.2020 №4611-51.

Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду із первісним позовом про стягнення із підприємця фінансових санкцій у розмірі 17 000 грн. на підставі рішення № від 21.01.2020. Водночас, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , не погоджуючись із спірним рішенням про застосування до неї фінансових санкцій, звернулася до суду із зустрічним позовом про скасування такого рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з абзацом 3 частини четвертою статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

За правилами підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Відповідно до підпункту 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Таким чином, марками відповідного зразка є марки, які відповідають сумі акцизного податку на дату розливу продукції.

Пунктом 226.1 статті 226 ПК України передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Як встановлено пунктом 226.3 статті 226 ПК України, виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно з пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1251, вважаються такими, що немарковані, алкогольні напої та тютюнові вироби у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.

За змістом пункту 226.11 статті 226 ПК України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

У разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання (частина четверта статті 11 Закону № 481/95-ВР).

Як вбачається із матеріалів справи, в ході проведення фактичної перевірки магазину-кафе контролюючим органом було виявлено факт збереження з метою реалізації пляшки горілки "Озима", об`ємом 0,7 л., міцністю 40%, виробництва ТОВ «ЛВН Лімітед», дата виготовлення 24.06.2015, термін придатності 36 місяців, яку марковано маркою акцизного податку попереднього зразку 02 АББ 08330 06/15 19,748 грн. Відповідно до наявного маркування на пляшці алкогольний напій є з простроченим терміном придатності для споживання.

За зберігання пляшок горілки, термін придатності яких минув і які марковано марками акцизного податку попереднього зразка, на позивача було накладено штраф, передбачений абзацом 19 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Суд зазначає, що абзацом 19 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачені фінансові санкції у вигляді штрафів до суб`єктів господарювання за виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Зміст вказаної норми свідчить, що законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за виробництво, зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку. При цьому згідно із наведеними вище положеннями законодавства немаркованими вважаються алкогольні напої, за які не було сплачено або було сплачено не в належному розмірі (на момент розливу) акцизний податок, алкогольні напої з підробленими марками акцизного податку або марковані з відхиленням від визначених законом вимог.

Метою застосування вищевказаних штрафів є відповідальність за ухилення від сплати акцизного податку.

Як було зазначено судом вище ГУ ДПС у Київській області застосувало до позивача фінансові санкції на підставі абзацу 19 частини другої статі 17 Закону № 481/95-ВР за зберігання алкогольних напоїв, маркованих маркою акцизного податку попереднього зразка, які податковий орган визнає недійсними або марками невстановленого зразка.

Суд вважає, що таке тлумачення є неправильним, оскільки марка акцизного податку, за відсутності ознак її підробки, є дійсною, адже підтверджує факт сплати акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України алкогольного напою. Зразок (форма) такої марки завжди офіційно встановлюється уповноваженим органом державної влади.

При цьому, наявність на алкогольному напої марки акцизного податку попереднього зразка за жодних обставин не може ототожнюватися з тим, що такий алкогольний напій є немаркованим, адже це не відповідає ознакам, наведеним у пункті 226.9 статті 226 ПК України та пункті 20 Положення № 1251.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.03.2021 у справі № 810/2922/17.

За таких обставин, зберігання позивачем алкогольних напоїв з акцизними марками попереднього зразка, термін споживання яких закінчився, не може вважатися тотожним зберіганню немаркованої акцизної продукції, за яке передбачена відповідальність абзацом 19 частини другої статті 17 Закону № 481/95.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято неправомірно, за відсутності законодавчо визначених підстав для цього та з порушенням законодавства в частині порядку призначення фактичної перевірки.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В даному випадку, під час розгляду справи відповідач за зустрічним позовом, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б твердження підприємця ОСОБА_1 , та не навів обґрунтованих мотивів для прийняття оскарженого рішення.

Така перевірка на думку суду була формальною оскільки не містить жодних доказів, які б підтверджували законність її проведення саме у тому порядку і у спосіб визначений Законом № 481/95. Таким чином, суд вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів повноти податкового правопорушення, а його відсутність у спірних правовідносинах доводить протиправність спірного рішення та відповідає меті адміністративного судочинства при вирішенні спорів цієї категорії.

Суд на підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами та з врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, дійшов висновку, що рішення Головного управління ДПС у Київській області № від 21.01.2020, яким до підприємця ОСОБА_1 застосовано фінансову санкцію у сумі 17 000 грн. є протиправною та підлягає скасуванню. А, відтак, у задоволенні первісного позову належить відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь ФОП ОСОБА_1 необхідно стягнути 2120 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого за подання до адміністративного суду зустрічної позовної заяви, відповідно до квитанції від 26.12.2020.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Головного управління Державної податкової служби у Київській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу по штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 17 000 грн. - відмовити.

Зустрічний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області від 21.01.2020 № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області () судовий збір у сумі 2120 (дві тисячі сто двадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.