Справа № 716/644/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 716/644/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сірик І.С.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

25 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Білоуса Олександра Борисовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №412843 від 20.03.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Заставнівського районного суду Чернівецької області з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції Білоуса Олександра Борисовича, Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання незаконною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП 18 №412843 від 20.03.2021 року.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №3 (м.Заставна) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області Білоуса О.Б. 20.03.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с.17).

Як вбачається із постанови, ОСОБА_1 20.03.2021 року о 15 год. 20 хв. керував транспортним засобом ДТЗ-5404 К д.н.з. НОМЕР_1 без права керування даним транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1. ПДР України.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем у відповідності до вимог Закону, а тому заявлений адміністративний позов є необґрунтований та задоволенню не підлягає.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтею ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адмінправопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як передбачено ст.252 КУпАП України, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 11.06.2004 року "Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення" при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя має своєчасно, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи і вирішити її в точній відповідності із законом.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із постанови про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.2.1. ПДР України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Так, Розділ 2 Правил дорожнього руху України визначає обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Зокрема, п.п. 2.1 передбачено, що водій повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Як вбачається із постанови, а також відеозапису, який міститься в матеріалах справи, ОСОБА_1 підтвердив факт керування транспортним засобом, який безпосередньо належить йому. Крім того, останньому роз`яснено його права та обов`язки. Будь-яких клопотань позивачем заявлено не було.

Колегія суддів зазначає, що долучений до матеріалів справи відеозапис спростовує твердження апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, а лише сидів збоку від водія.

Посилання апелянта на те, що з оскаржуваної постанови неможливо встановити який саме підпункт ПДР України порушив позивач судова колегія не приймає до уваги, оскільки з фабули постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він керував транспортним засобом без права керування ним.

Судова колегія критично ставиться до тверджень позивача в частині порушення відповідачем пункту 3 частини 3 статті 283 КУпАП, оскільки вказане порушення не впливає на склад вчиненого адміністративного правопорушення та не може слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Крім того, наданий відповідачем відеозапис підтверджує обставини, що встановлені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та, як наслідок, правомірність винесеної постанови відносно ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що поліцейським Білоусом О.Б. було дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , надано оцінку доказам та встановлено факт наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 325 КАС України та згідно ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 серпня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.