Справа № 300/3001/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2021 р. справа № 300/3001/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укранстрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Романків Ігор Михайлович (надалі також представник позивача) в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі також позивач, ФОП ОСОБА_1 ) 22.06.2021 звернувся в суд з позовною заявою до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі також відповідач), у якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову №234366 від 03.06.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 гривень винесену заступником начальника Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Гарасимко Іваном Михайловичем;

- визнати протиправним та скасувати розрахунок №0050338 від 09.04.2021, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 12,52 євро, складений старшим державним інспектором Придністровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Якубовським О.О.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржену постанову, про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн за неоформлення документів, перелік яких визначено статтею 38 Закону України «Про автомобільний транспорт», за що передбачена відповідальність абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки визначення вагових параметрів транспортного засобу, в результаті документального габаритно-вагового контролю, здійснено з порушенням положень Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні від 27.06.2007 №879. Відповідно, й отримані відповідачем в результаті зважування дані не можуть вважатися достовірними.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.06.2021 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в частині визнання протиправним та скасування розрахунку №0050338 від 09.04.2021, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 12,52 євро, складеного старшим державним інспектором Придністровського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Якубовським О.О. (а.с.28-30).

Надалі, ухвалою суду від 25.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), відповідно до положень статті 262 КАС України (а.с.31-33). В описовій частині ухвали суду також встановлено, що зважаючи на приписи пунктів 9 та 7 частини 1 статті 4 КАС України, належним зазначенням відповідача в даній адміністративній справі буде Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 29.07.2021 (а.с.39-51). Так, у відзиві із доводами та вимогами позивача представник Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не погодився, вказав на відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на те, що під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу ОСОБА_1 встановлено перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на строєну вісь - 23.05 т., що на 4,7% перевищує нормативно визначені 22 т. та відсутність у позивача при здійсненні перевезення вантажу оформлення документу, що підтверджує сплату за перевезення великовагового вантажу автомобільними дорогами загального користування. Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт згідно з актом №275194 від 09.04.2021 призначено на 03.06.2021, про що належним чином повідомлено позивача, який був присутнім під час розгляду справи. Так, враховуючи зафіксовані порушення законодавства, 03.06.2021 стосовно ФОП ОСОБА_1 винесено оскаржену постанову №234366 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700,00 грн.

Представник заперечив твердження позивача щодо відсутності у талоні зважування необхідних відомостей та реквізитів, оскільки вагове обладнання, яке використовується при зважуванні видає талан (чек) зважування, який формується і видається автоматично, що унеможливлює втручання посадових осіб в процес визначення вагових параметрів. Також зауважив, що враховуючи приписи абзацу 2 пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою КМУ від 18.01.2001 №30, враховуючи сипучість вантажу допустимими є перевищення вагових параметрів за визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2%. Тому, доводи ОСОБА_1 щодо перевезення ним сипучого вантажу, як підстави для визнання проведеного габаритно-вагового контролю та оскарженої постанови протиправними, відповідач вважає недоцільними.

Разом з цим, представник звернув увагу на те, що проведений габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача здійснювався технічними засобами, що пройшли відповідні процедури з оцінки відповідності, мають належні сертифікати, декларацію відповідності, у зв`язку із чим, є придатними до застосування.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , починаючи з 15.05.2017 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41), що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9 та зворотна сторона).

ФОП ОСОБА_1 на праві власності належить транспортний засіб марки DAF, модель FT XF 105/460, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , і спеціалізованого напівпричепа - самоскида-Е марки MEGA, моделі MNW, державний номерний знак НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.12, 13).

Посадовими особами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 05.04.2021 по 11.04.2021 (а.с.53), направлень на рейдову перевірку №012741 від 05.04.2021 та №012743 від 05.04.2021 (а.с.54-55) на автодорозі М-19 км. 345+580 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача марки DAF FTXF 105.460 н/пр НОМЕР_5 , з номерним знаком автомобіля НОМЕР_6 та номерним знаком напівпричепа НОМЕР_3 , що підтверджується актом №275194 від 09.04.2021 (а.с.56).

Окрім цього, зазначеним актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт від час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено надання послуг перевезення вантажу, без оформлення дозвільного документа на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами у разі перевезення вантажів з перевищенням ваги.

За результатами проведення зважування, вимірювальною технікою 09.04.2021 о 12:18 год сформовано чек габаритного контролю №2135, в якому зазначено: номер транспортного засобу НОМЕР_6 , загальна вага на першу вісь - 6 270 кг, другу - 10 170 кг, третю - 7 700 кг, четверту - 7 650 кг, п`яту - 7 700 кг, разом - 39 490 кг (а.с.59).

На підставі даних, зазначених у вищевказаному чеку, посадовими особами відповідача складено довідку №033819 від 09.04.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с.58), в яку перенесено показники вагового контролю з чеку.

Також, відповідачем складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0050338 від 09.04.2021 (а.с.57), в якому встановлено перевищення навантаження на третю (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,7 т), четверту (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,65 т) та п`яту осі (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,7 т). Примірник акта отримано особисто ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується особистим підписом позивача на вказаному акті.

На підставі вищезазначених документів, відповідачем складено розрахунок №0050338 від 09.04.2021 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування згідно акта від 09.04.2021 №0050338, платник: ФОП ОСОБА_1 , маршрут: с. Різдвяни Микулинецької селищної громади Тернопільського району Тернопільської області - м. Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області, пройдена відстань 62.6 км, автомобіль: DAF FTXF 105.460 н/пр НОМЕР_5 , ПІБ водія: ОСОБА_1 , яким обраховано до сплати - 12,52 євро (а.с.60).

Листом відповідача №35189/27/24-21 від 13.05.2021 запропоновано позивачу прибути 03 червня 2021 в Управління Укртрансбезпеки (м. Івано-Франківськ, вул. Тополина, 3) для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.63). Вказаний лист отримано позивачем 25.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.63).

Відповідачем 03.06.2021 складено постанову №234366 про застосування адміністративно-господарського штрафу (а.с.64), згідно з якою, за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», постановлено стягнути з позивача 1700,00 гривень штрафу. Вказану постанову отримано позивачем особисто 15.06.2021 (а.с.65).

Не погоджуючись із діями та рішеннями суб`єкта владних повноважень, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (надалі, також Положення №103).

Відповідно до пункту 1 Положення №103, державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення №103 передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно з підпунктами 15, 27, 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

У відповідності до абзацу 1 пункту 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до приписів частини 4 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (надалі, також Закон №2344-III), у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, шо визначені окремими актами законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (надалі, також Порядок №879).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Так, відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №033819 від 09.04.2021 (а.с.58) відповідачем зафіксовано порушення нормативно допустимого осьового навантаження транспортного засобу позивача, а саме: на третю (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,7 т), четверту (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,65 т) та п`яту осі (при допустимому навантаженні 7,33 т, навантаження фактично склало 7,7 т), загальна маса транспортного засобу - 39,49 т.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом пунктів 26, 27 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку №879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

У відповідності до пункту 18 Порядку №879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 31.1 Порядку № 879 передбачено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні та передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 вказує, серед іншого, на перевезення ним сипучого рухомого вантажу, який під дією зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, а також особливостей ландшафту місцевості, через яку здійснюється перевезення за інерцією міг частково зміститись в межах ємкості напівпричепа, на що ані водій транспортного засобу, ані конструкція автомобіля з напівпричепом поза всякими сумнівами вплинути не могли. Позивач стверджує, що відповідачем під час здійснення габаритно-вагового контролю таких обставин до уваги не взято, що і призвело до безпідставного притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності.

Однак, суд із такими висновками позивача не погоджується, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (враховуючи сипучість вантажу).

Тобто, законодавцем чітко передбачена критична похибка в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. Натомість, в межах даних спірних правовідносин перевищення навантаження на строєну вісь становить більше 2%, а саме - 4,7%.

Крім того, наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" (надалі. також Правила №363) на водія та перевізника покладений ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, яких позивачем не виконано.

Так, відповідно до пунктів 8.14-8.15 глави 8 зазначених Правил завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з пунктом 12.1 глави 12 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 глави 12 Правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також, пунктом 8.20 глави 8 Правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до пункту 8.21 глави 8 Правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів, інших учасників дорожнього руху. У свою чергу, ФОП ОСОБА_1 , всупереч вимогам Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні не забезпечено жодним чином належного кріплення сипучого вантажу (зерна сої) у напівпричепі, що було б достатньо для здійснення його безпечного перевезення. Безумовно, відсутність будь-якого кріплення сипучого вантажу зумовлює його зміщення, однак в жодному разі не звільняє позивача від виконання обов`язків, передбачених чинним законодавством, та не є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої в результаті допущення ним надмірного навантаження на осі транспортного засобу.

Крім зазначеного, позивач вказує на відомості, зазначені у товарно-транспортній накладній, згідно із якими, маса зерна сої, яку було навантажено на автомобіль ФОП ОСОБА_1 становила 23 860 кг, а загальна маса вантажного автомобіля разом із зерном сої - 39 940 кг, а тому, на момент здійснення позивачем перевезення вантажу, порушення нормативних вагових параметрів не було.

Пунктом 11.1 Правил №363 передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Не погоджуючись із позицією ОСОБА_1 , суд зважає на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 02.08.2018 по справі №820/1420/17. Так, Верховний Суд виснував, що розрахунок плати за проїзд визначається за наслідком габаритно-вагового контролю, у тому числі шляхом визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті, а тому відомості з товарно-транспортної накладної не можуть спростовувати встановлені під час такого контролю показники.

Стосовно відсутності у талоні зважування від 09.04.2021 підпису посадової особи, яка проводила зважування та відсотку похибки ваг, суд вважає, що обґрунтованими є пояснення представника відповідача, який зазначив, що вагове обладнання, яке використовується при зважуванні формує чек (талон) зважування автоматично, що унеможливлює будь-яке втручання посадових осіб у процес визначення вагових параметрів.

У суду немає підстав ставити під сумнів результати габаритно-вагового контролю, оскільки він здійснювався з дотриманням встановлених правил. Зокрема, такий контроль 09.04.2021 здійснювався працівниками Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у пересувному пункті - спеціальному транспортному засобі, обладнаному вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю, місце та режим роботи якого встановлений Укртрансбезпекою за погодженням з уповноваженим підрозділом Національної поліції, як того вимагає пункт 11 Порядку№879.

За приписами пунктів 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

В матеріалах справи наявний сертифікат перевірки типу UA.TR.113-0076-18 від 11.09.2020, чинний до 25.07.2028 та сертифікат відповідності UA.TR.113-0076/42F-20 від 10.11.2020, чинний до 09.11.2021, засобу вимірювальної техніки - ваги автомобільні для зважування в русі (автоматичний зважувальний пристрій) заводський серійний номер 20ВА-Д-2-1WWS-0,9 заводський №2135, виданий Національним науковим центром "Інститут метрології", а також декларація про відповідність приладу №20ВА-Д-2-1WWS-0,9 зав. №2135, згідно із якою, призначений орган ООВ "Метрологія" ННЦ "Інститут метрологія" провів випробування в рамках оцінки відповідності по модулю F, протокол випробувань №6/0076/42.П.457.F/11-20 від 10.11.2020 і видав сертифікат UA.TR.113-0076/42F-20 від 10.11.2020 (а.с.66-69).

Зазначені документи, на переконання суду, підтверджують те, що зважування транспортного засобу проводилось працівниками Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки належною вимірювальною технікою, яка перебувала в робочому стані і підстави для сумніву у достовірності результатів зважування відсутні.

Таким чином, твердження позивача про невідповідність ваг чи неточність результату зважування, на переконання суду, є безпідставними та необгрунтованими. Разом з цим суд зазначає, що без належного правового обґрунтування, посилання ФОП ОСОБА_1 на відсутність деяких реквізитів у документі, який формується автоматично, тобто без втручання будь-яких осіб, є надуманими, а відтак відхиляються судом.

З приводу доводів позивача в частині обов`язку відповідача керуватись методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в України, суд зазначає таке.

Основною нормою, яка передбачала проведення габаритно-вагового контролю відповідно до методики, був пункт 19 Порядку №879, відповідно до якого під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Однак, вказана у пункті 19 Порядку №879 вимога виключена, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 671, що набрала чинності з 08 вересня 2017 року.

Суд зазначає, що з огляду на виключення пункту 19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не свідчить про наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02 серпня 2018 року у справі №820/1420/17.

Підсумовуючи все вищезазначене, судом встановлена безспірність перевищення належним позивачу транспортним засобом вагових параметрів та нормативно допустимих обмежень, що дає підстави вважати даний транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини 4 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл. Відсутність такого дозволу є достатньою підставою для накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу відповідно до статті 60 вказаного Закону.

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів, які б спростовували правомірність оскарженої постанови, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а відтак позовна заява ФОП ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

З огляду на висновок суду про необґрунтованість позову, в силу вимог статті 139 КАС України витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу не підлягають розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ;

відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртансбезпека), адреса: проспект Перемоги, будинок 14, м. Київ, 03135, ідентифікаційний код юридичної особи - 3981684,

в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, адреса: вул. Тополина, буд. 3, с. Угорники, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 76492.

Суддя /підпис/ О.Л.Тимощук