Справа № 705/3524/21
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/3524/21
2-а/705/96/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

секретаря судового засідання Безвенюк Н.В.

за участю представника позивача Панасюка Р.В.

відповідача ОСОБА_1

перекладача Анікіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані адміністративну справу за позовною заявою Уманського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про примусове видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про примусове видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ).

В обґрунтування позову зазначає, що Уманський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області є територіальним підрозділом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції.

08 липня 2021 року на адресу Уманського РВ УДМС України в Черкаській області надійшов лист з державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92 Міністерства юстиції України» про те, що 19.08.2021 року з СВК №92 звільняється громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 31.01.2020 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі.

Позивачем здійснено перевірку щодо отримання інформації з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан» про перетин державного кордону України громадянином Російської Федерації ОСОБА_4 для встановлення законності його перебування на території України.

За отриманою інформацією встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 прибув на територію України 06.06.2016 року, що також підтверджується печаткою про перетин кордону ОКПП «Гоптівка» в паспорті, та більше державний кордон України він не перетинав.

Громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , засуджений за скоєння злочину 31.01.2020 року, набув статусу порушника міграційного законодавства 05.09.2016 року оскільки перебував на території України з порушенням встановленого терміну перебування.

У відповідача, на момент звернення до суду з цим позовом, є в наявності паспортний документ, по якому він міг самостійно здійснити виїзд з території України, але протягом п`яти років він самостійно не залишив територію України, у нього відсутні документи, які б надавали право законно перебувати на території України. Згідно єдиної інформаційної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ІП «Облік іноземців та біженців», відповідач з приводу отримання дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання не звертався, посвідками на постійне або тимчасове проживання на території України не документувався, зареєстрованим на території України не значиться. На особистому рахунку іноземця кошти відсутні, законних джерел доходу в Україні немає. Інформація про працевлаштування іноземця відсутня. За відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актових записів про шлюб та народження дітей, складених на ім`я ОСОБА_3 , не виявлено.

Крім того, ОСОБА_3 , постійно порушує законодавство на території України, чим впливає на криміногенну обстановку. Згідно характеристики по місцю відбування покарання відповідач на шлях виправлення не став, характеризується негативно та посередньо, 14 разів притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму утримання, на виробництві установи не працевлаштований за відсутністю бажання.

Враховуючи, що у відповідача не має законних джерел доходів, достатнього фінансового забезпечення для виїзду за межі України, та порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухиляться від виконання рішення суду про його примусове видворення.

Зважаючи, що відповідач порушив міграційне законодавство України, під час перебування на території України скоїв злочин, дотримується кримінальних звичок, його перебування на території України створює умови до виникнення суспільно-небезпечних передумов, існує ризик його втечі.

07.08.2021 року на адресу Уманського РВ УДМС України в Черкаській області надійшов лист від УСБУ в Черкаській області, про те, що за наявною інформацією ОСОБА_5 повертатися до Російської Федерації не передбачає, а після звільнення з місць позбавлення волі планує переховуватися від Державної міграційної служби. Також вказана особа неодноразово висловлювалася про особисту неприязнь до громадян України.

Просять суд примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Представник позивача Уманського РВ УДМС України в Черкаській області в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та факти, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував проти фактичних обставин, викладених у позовних заявах та проти видворення його за межі території України,

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, врахувавши процесуальну позицію сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до наступних висновків.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України.

Згідно з ч. 5 ст. 46 КАС України іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України.

Судом встановлено, що 08.07.2021 року вх. № 325/1/7113-21 за вих. № 3156 від 29.06.2021 року із ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» надійшов до Уманського РВ Управління ДМС України в Черкаській області лист, в якому повідомлялося, що в державній установі відбуває покарання з 18.11.2020 року засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мохренес, Гадруського району, Нагорно-карабахської автономної області, Республіка Азербайджан, та мешканець до арешту: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, вірменин, громадянин Російської Федерації, згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2020 року за ч. 4 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі. На підставі та відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано у строк призначеного покарання термін попереднього ув`язнення з дня затримання, тобто з 19.10.2017 року по день набрання вироком законної сили. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.09.2020 року роз`яснено заявнику, що відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.01.2020 року відносно ОСОБА_7 термін попереднього ув`язнення у строк покарання підлягає зарахуванню згідно чинної редакції ч. 5 ст. 72 КК України, тобто день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, та буде звільняться по відбуттю строку покарання 19 серпня 2021 року.

Відповідно до повідомлення ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області №8010.6.1/64483-21 від 04.08.2021 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться.

Згідно повідомлення управління Служби безпеки України в Черкаській області № 45/94 від 05.08.2021 року, ОСОБА_7 , який тривалий час перебуває на території України, при цьому вчинив багато злочинів, у тому числі насильственного характеру, та майже весь час перебував у місцях позбавлення волі. На даний час відносно вказаного громадянина прийнято рішення про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, у зв`язку з чим 19.08.2021 року ОСОБА_7 має звільнитися із Старобабанівської виправної колонії № 92. Вказана особа залишити межі України та повернутися до РФ не передбачає, а після звільнення з місць позбавлення волі планує переховуватися від Державної міграційної служби. При цьому, ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, а нинішня криміногенна ситуація в Україні, сприяє вчиненню ним злочинів у подальшому. Також вказана особа неодноразово висловлювалася про особисту неприязнь до громадян України, що може сприяти ОСОБА_7 після звільнення тяжких злочинів на національному грунті.

За інформацією Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1536/22.7-04-03 від 29.07.2021 року за наявним архівним фондом Уманського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у тому числі по поновлених актових записах та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян в межах відділу, актових записів про шлюб, народження дітей складених на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.

Згідно наданої Уманським РВ УДМС України в Черкаській області довідкової інформації з міжвідомчої автоматизованої системи «АРКАН» від 27.02.2021 встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 в період часу з 30.04.2016 року до 29.04.2021 року державний кордон України не перетинав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України та підзаконними нормативно правовими актами; Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150; Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України 23.04.2012 №353/171/150 (далі Інструкція); Інструкцією про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант це іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно ч.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України з іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що відповідач перебуває на території України з червня 2016 року та після цього державний кордон не перетинав, з приводу документування посвідкою на постійне чи тимчасове проживання на території України у відповідні установи не звертався.

Як вбачається з матеріалів справи, документи які б підтверджували законне перебування відповідача на території України відсутні, станом на момент розгляду адміністративної справи відповідач є іноземцем, який не має законних підстав для перебування на території України, що є підставою для прийняття рішення про його примусове видворення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року №1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України відповідач не звертався.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до п.4 розділу 1 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Згідно ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За таких обставин суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вимоги, заявлені позивачем в прохальній частині адміністративного позову, суд приходить до висновку про можливість звернення рішення до негайного виконання у відповідності до вимог п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 295, 371 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції у десятиденний строк із дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 26.08.2021.

Суддя: Р. В. Піньковський