Справа № 640/23367/21
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

27 серпня 2021 року м. Київ № 640/23367/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши заяву голови громадської організації "Молодіжний центр розвитку" Талалаєвої Олени Петрівни про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивача: Громадська організація "Адвокація міста",

відповідача: Міністерство культури та інформаційної політики України,

третіх осіб: Міністерство юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСА-

СІТІ", Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРТЕН ГРУП",

В С Т А Н О В И В:

Громадська організація "Адвокація міста" звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, до пред`явлення позовної заяви, шляхом:

- зупинення дії дозволу про виконання будівельних робіт від 27.11.2020 № ОД 00, що виданий Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради замовнику ТОВ "ОДЕСА-СІТІ" і генеральному підряднику ТОВ "МАРТЕН ГРУП",

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "ОДЕСА-СІТІ" і Товариству з обмеженою відповідальністю "МАРТЕН ГРУП" виконувати будь-які підготовчі і будівельні роботи на об`єкті "Будівництво житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом", адреса: м. Одеса, Приморський район, вулиця Рішельєвська, 47, 49, вул. Велика Арнаутська, 40.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви зазначено, що громадська організація "Адвокація міста" має намір звернутись до суду з позовної заявою до Міністерства культури та інформаційної політики України про визнання протиправним та нечинним пункту четвертого наказу Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08 "Про затвердження науково-проектної документації щодо визначення зон охорони пам`яток, меж і режимів використання історичних ареалів м. Одеси та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України" в частині № п/п 33, 34 Додатку 2 "Перелік пам`яток м. Одеси, що не підлягають занесенню до Державного реєстру нерухомих пам`яток України у зв`язку з невідповідністю критеріям, визначеним Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1760" щодо театру "Ришельє" (Будинок 47) і Будинку торгівельного, в якому з 1893 р. містилася друкарня Фесенка (будівля колишньої Одеської міської типографії) (Будинок 49).

У зв`язку з тим, що оскаржуваним наказом не внесено до переліку пам`яток України вищезазначені об`єкти, органами державного архітектурно-будівельного контролю було видано дозвіл на виконання будівельних робіт, що призведе до руйнування та втрати пам`яток у зв`язку з будівництвом багатоповерхового будинку.

При цьому, наказ Міністерства культури і туризму України від 20.06.2008 № 728/0/16-08 має очевидні ознаки протиправності, оскільки прийняті з порушенням процедури його прийняття, зокрема без проведення інженерно-технологічного обстеження будівель, відсутності оцінки Консультативної ради з питань охорони культурної спадщини Одеської області.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта.

Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у частині другій статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 по справі № 640/9167/19.

Враховуючи природу принципу змагальності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд повинен проаналізувати та оцінити доводи заявника щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення. Суд звертає увагу заявника, що такі ознаки не мають окреслених меж, тоді як вони повинні свідчити про таку протиправність поза обґрунтованим сумнівом.

У даному випадку, зазначені позивачем доводи не підтверджують очевидну протиправність рішення відповідача, а тому така протиправність може бути встановлена судом лише під час розгляду справи по суті.

Крім того, відповідно до пункту 5 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

У даному випадку запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не стосуються предмета можливого спору, оскільки дозвіл на виконання будівельних робіт є актом індивідуальної дії та видавався Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. Крім того, дії третіх осіб щодо виконання підготовчих та будівельних робіт також випливають із зазначеного дозволу, який не є предметом оскарження у можливій справі, а тому у даному випадку відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 150-154, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Громадської організації "Адвокація міста" про забезпечення адміністративного позову - відмовити.

Згідно з частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини восьмої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Суддя О.П. Огурцов