Справа № 200/7882/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2021 р. Справа№200/7882/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

24 червня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби в період з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, речове майно відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року (рік звільнення);

- зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби в період з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, речове майно, відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року (рік звільнення).

Позов обґрунтований тим, що позивач з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Виключений зі списку особового складу та всіх видів забезпечення наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.10.2019 № по стройовій частині.

Проте, зазначає позивач, під час проходження ним служби, у вказаний період, не був в повній мірі забезпечений належним йому речовим майном.

Крім того, в день звільнення та по час звернення з цим позовом до суду не отримав грошову компенсацію за невикористане ним речове майно в період служби з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року.

З приводу зазначеного позивач 12.04.2021 року звернувся із письмовою заявою до відповідача в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористане ним речове майно за період служби з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, а також просив надати відомості про розмір такої компенсації.

На зазначену заяву отримав відповідь відповідача від 19.05.2021 року в якій було повідомлено про відсутність підстав для задоволення його заяви.

Таку бездіяльність відповідач позивач вважає протиправною, а тому звернувся до суду із вказаним позовом.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач заперечив проти задоволення позовних у повному обсязі, зазначивши, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.05.2017 року № 48 о/с позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України.

28.11.2018 року позивача було повторно прийнято на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.10.2019 року № 56 о/с позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 18.10.2019 року № 214 позивача було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із його звільненням з військової служби.

Також зазначає, що позивач за час проходження служби, як у перший так і другий раз, не звертався з рапортом про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно, як само і не звертався з таким рапортом чи заявою під час звільнення з військової служби, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Крім того відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки пропущено місячний термін звернення до суду із даним позовом, а також не сплачено судовий збір в установленому законом порядку, оскільки даний спір не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив в якій останній заперечує проти наведених доводів відповідачем у відзиві та просить суд задовольнити його позовну заяву в повному обсязі.

Щодо пропущеного ним строку звернення до суду із цим позовом зазначає, що адміністративни правовідносини можуть передбачати процедуру досудового врегулювання спору, яка ще може носити обов`язковий характер.

Зазначає, що є особою юридично не обізнаною, а тому йому достовірно не було відомо про порушення його права на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно.

Більш того, зазначає, що при звільненні певні посадові особи його переконали в тому, що заборгованості за речове забезпечення перед ним військова частина не має.

Однак, в квітні 2021 року позивач, зі слів колишніх військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, випадково дізнався про те, що під час проходження ним служби в повній мірі забезпечений речовим майном не був.

З цього приводу звернувся до відповідача із заявою від 12.04.2021 року в якій просив нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за не отримане під час служби речове забезпечення в повному обсязі.

Відповідь на вказану заяву від 12.04.2021 року, з якої позивачу стало достовірно відомо про своє порушене право він отримав 19.05.2021 року, а тому рахує, що ним дотриманого тримісячного терміну звернення до суду, оскільки він скористався своїм правом на досудове врегулювання спору, а тому строк звернення до суду ним не порушений.

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 14 квітня 1998 року (а.с.10-12).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 11 січня 2019 року, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а. с. 13).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.05.2017 року № 48 о/с позивача було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України.

28.11.2018 року позивача було повторно прийнято на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 18 жовтня 2019 року № 214 припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частині та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 , який здав справи і обов`язки за посадою старшого водія 2-ї групи радіотехнічного контролю відділення технічних засобів розвідки, звільненого відповідно до ст. 26 ч. 5 згідно з підпунктом «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості їх використання на службі) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2019 № 56 о/с в запас Збройних Сил України без права носіння військової форми одягу, та направлено на військовий облік до Маріупольського ОМВК Донецької області, з 18.10.2019 року (а.с. 9).

12.04.2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою відповідно до якої, поряд з іншим, просив надати йому належний розрахунок розміру грошової компенсації за невикористане ним речове майно за період служби з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористане речове майно за період служби з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року та з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року (а.с. 7).

Листом від 19.05.2021 року № 40/57/27/3-1646 Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, розглянувши звернення позивача від 12.04.2021 року повідомила останнього про відсутність правових підстав для здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки ним до звільнення у запас не було подано відповідного рапорту командиру частини про виплату вказаної грошової компенсації (а.с. 8).

Не погодившись із відмовою відповідача нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Щодо сплати позивачем судового збору за подання до суду даного адміністративного позову суд зазначає, що ухвалою від 29 червня 2021 року судом було, зокрема встановлено, що підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, визначених КАС України не встановлено, а отже суд погодився з тим фактом, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного адміністративного позову на підставі пп. 13 п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а отже клопотання відповідача про необхідність залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху з підстав не сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Щодо пропущеного позивачем строку звернення до суд із даним позовом суд зазначає наступне.

Здійснення грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, нерозривно пов`язане із проходженням позивачем публічної служби.

Згідно ч.1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частиною першою статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі - Порядок № 178).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 затверджено Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, згідно з пунктом 4 розділу ІІІ якої, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна.

З наведених законодавчих приписів вбачається, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Застосовування в пункті 3 Порядку № 178 словосполучення «у разі звільнення з військової служби», а не, наприклад, «при звільненні з військової служби», дозволяє дійти висновку, що право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно не залежить від факту закінчення проходження військової служби (виключення військовослужбовця зі списків особового складу).

Отже, військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, а сам факт звільнення позивача зі служби не позбавляє її права як військовослужбовця на отримання такої грошової компенсації за її заявою (рапортом) після звільнення.

На користь вказаного висновку свідчить те, що в пункті 4 Порядку № 178 передбачено застосування різних форм звернення про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, а саме рапорту, як особливої, передбаченої спеціальним законодавством форми доповіді військовослужбовця при його зверненні до вищого начальника в різних випадках службової діяльності, так і заяви, як звернення громадянина із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством його прав та інтересів.

Висновки суду з цього приводу узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.10.2018 у справі №803/756/17.

З системного аналізу вищенаведених норм вбачається, що військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, а сам факт звільнення позивача зі служби не позбавляє її права як військовослужбовця на отримання такої грошової компенсації за її заявою (рапортом) після звільнення.

Тобто, право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно та отримання такої грошової компенсації за її заявою (рапортом) після звільнення, нерозривно пов`язане із проходженням особою публічної служби.

Як зазначив позивач, при звільненні з військової служби, як перший так і другий раз, відповідач запевнив його, що заборгованості за речове забезпечення перед ним військова частина не має.

Проте, у квітні 2021 року позивач дізнався про своє порушене право від колишніх військовослужбовців відповідача, а тому одразу звернувся до відповідача із заявою від 12.04.2021 року про нарахування та виплату йому вказаної виплати.

З матеріалів справи встановлено, що позивач дізнався про своє порушене право 19.05.2021 року, отримавши відповідь відповідача на свою заяву від 12.04.2021 року.

До суду звернувся з цим позовом 17 червня 2021 року 2021 року, про що свідчить штамп на конверті поштового відправлення № 874, тобто врамках місячного терміну.

Правові висновки подібного характеру наведені у пункті 34 постанови Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 360/917/19, де вказано, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Враховуючи те, що підстави, які зумовили позивача звернутися з цим позовом, виникли 19 травня 2021 року, тому фактичне звернення з адміністративним позовом 17 червня 2021 року відбулось без порушення місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

А тому суд робить висновок, що позивачем не порушений строк звернення до суду із позовом, що розглядається.

Щодо предмету позову суд зазначає наступне.

Як вже було зазначено судом, порядок продовольчого та речового забезпечення військовослужбовців, а також грошової компенсації вартості за не отримані продукти харчування та речове майно визначаються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі по тексту Закон України №2011).

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону України № 2011 речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 (далі по тексту - Порядок № 178).

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку № 178, виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).

Таким чином, військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за не отримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, у тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Згідно з абзацом 1 пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі по тексту - Положення №1153/2008) після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання <…>.

Відповідно до абзацу 3 пункту 242 Положення №1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем у відзиві на позов підтверджено ту обставину, що з позивачем не було проведено виплату грошової компенсації вартості не отриманого під час проходження військової служби речового майна з тих підстав, що позивачем до звільнення не було подано відповідного рапорту командиру частини про виплату вказаної грошової компенсації, а тому, на думку відповідача, були відсутні правові підстави для здійснення її нарахування та виплати.

Проте, суд вважає такі доводи відповідача неправомірними, оскільки норми пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України №178 визначають обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити таку грошову компенсацію, виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.

Суд також зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України №178, яка регулює порядок нарахування та виплати спірної компенсації, не передбачено можливості відповідача розраховувати закупівельні ціни речового майна з огляду на час виникнення у позивача права на таке майно.

Положеннями постанови Кабінету Міністрів України №178 закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи з закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію за не отримане речове майно за період проходження військової служби за контрактом, нарахування якої повинно здійснюватися за цінами, виходячи із закупівельної вартості такого майна, за період проходження служби з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року станом на 01.01.2017 року, оскільки позивач звільнився саме у 2017 році, а за період з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року станом на 01.01.2019 року, оскільки позивач звільнився саме у 2019 році відтак дії відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за не отримане речове майно, виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами років, станом на 01.01.2017 року та станом на 01.01.2019 року є протиправними.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи, що позивач, згідно із пунктом 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є звільненим від сплати судового збору, то питання про розподіл судових витрат в цій частині судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 80, 90, 132-139, 143, 241-246, 250, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-кт Нахімова, 186; ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане ним під час проходження військової служби в період з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року, речове майно відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2017 року (рік звільнення).

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не отримане під час проходження військової служби в період з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, речове майно відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року (рік звільнення).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за не отримане ним під час проходження військової служби в період з 14.01.2015 року по 31.05.2017 року, речове майно, відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2017 року (рік звільнення).

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-кт Нахімова, 186; ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (зареєстроване місцепроживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ) грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби в період з 22.11.2018 року по 18.10.2019 року, речове майно, відповідно до статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виходячи із закупівельної вартості речового майна за цінами станом на 01 січня 2019 року (рік звільнення).

В задоволенні іншої частині позовних вимог, відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 28 серпня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров