Справа № 380/93/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/93/20 пров. № А/857/8718/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Ратушної М.І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року (головуючий суддя: Мартинюк В.Я., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області, через засоби поштового зв`язку, 26.12.2019, звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 36994,53 грн.

Обґрунтовує позов тим, що у позивача наявний податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. На даний час сума є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплачена.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що він є власником будівлі (телятник) сільськогосподарського призначення та веде особисте селянське господарство, використовуючи цю будівлю у межах цієї форми господарської діяльності, тобто є сільськогосподарським товаровиробником, що поширює на нього пільгу передбачену п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України і свідчить про безпідставність стягнення податку на нерухоме майно в сумі 36994,53 грн.

Позивач, 17.08.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача Жогальська І.Ф., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Ворошилова Н.В., у судовому засіданні, апеляційну скаргу не визнала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Крім цього, контролюючим органом подано клопотання про заміну сторони відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України.

З огляду на те, що правонаступником Головного управління ДПС у Львівській області є Головне управління ДПС у Львівській області, утворене як відокремлений підрозділ ДПС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, у відповідності до статті 52 КАС України, допустити заміну відповідача у справі на правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем обліковується податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 36994 грн. 53 коп.

Цей борг підтверджується:

- податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2018 № 0-1319 на суму 16652 грн. 80 коп;

- податковим повідомленням-рішенням від 04.12.2018 № на суму 967 грн 69 коп;

- податковим повідомленням-рішенням від 22.03.2019 № 0-1319 на суму 19374 грн 49 коп.

В процедурі судового оскарження такі податкові повідомлення-рішення скасовані не були, що підтверджується постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року у справі № 380/2434/20.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки відповідач доказів сплати чи часткової сплати податкового боргу в сумі 36994,53 грн не надав.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1. ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст.38 цього Кодексу передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 57.3. ст. 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 вказаного Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 ст. 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 266.2.1. ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Пунктами 266.3.1.-266.3.2. ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що податковий борг, у спірних правовідносинах, виник у зв`язку із несплатою відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду цієї справи здійснювати їх правовий аналіз.

Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податкових повідомлень-рішень статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене, чи були правові підстави для її стягнення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта, що оскільки він веде особисте селянське господарство, тобто є сільськогосподарським товаровиробником на нього поширюється пільга передбачена п.п «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, оскільки в межах розгляду цієї справи, обставини звільнення від оподаткування передбачені наведеною нормою дослідженню не підлягають.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що податкові-повідомлення рішення від 26.04.2018 № 0-1319 на суму 16652 грн 80 коп, від 04.12.2018 № на суму 967 грн 69 коп, від 22.03.2019 № 0-1319 на суму 19374 грн 49 коп, на підставі яких виникла заборгованість, є чинними, згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 380/2434/20, яка набрала законної сили.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 року у справі № 380/2434/20, поміж іншого, встановлено, що позивач не підпадає під визначення «сільськогосподарський товаровиробник», а отже до нього не може бути застосована пільга, передбачена приписами пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, оскільки правомірність винесення податкових-повідомлень рішень, на підставі, яких виник податковий борг, підтверджено постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.11.2020 у справі № 380/2434/20, яка набрала законної сили, а тому така у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, має преюдиційне значення у розглядуваних спірних правовідносинах.

Отже, сума 36994,53 грн. набула статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу, а тому така підлягає стягненню з відповідача.

Крім цього, відсутні докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи наявна податкова вимога форми «Ф» від 14.09.2018 за № 86774-17, про отримання якої відповідач не заперечує.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковий борг є узгодженим, отже вимога про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у сумі 36994,53 грн підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 310, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2021 року у справі № 380/93/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 27.08.2021.