Справа № 120/4558/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 серпня 2021 р. Справа № 120/4558/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Слюсар О.О.

представника позивача Семенчук О.А.

відповідача Кухрівського О.В., Дмитрика В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна перспектива і К» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення

УСТАНОВИВ

11.05.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна перспектива і К» (далі - ТОВ «Аграрна перспектива і К», позивач) до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - відповідач). У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 № .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що у період з 12.03.2021 по 22.03.2021 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах з 01.07.2020 по 31.01.2021.

За результатом податкової перевірки відповідачем складено Акт від 29.03.2021 № 3142/02-32-07-12/39618351, яким встановлено порушення п. 189.1 ст. 189, п. 198.5, 198.3, 198.1 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21. Виявлені порушення, на думку посадових осіб контролюючого органу, призвели до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму всього 805133 грн. в т.ч. за період січень 2021 року в сумі 805133 грн.

На підставі Акту перевірки, відповідачем, прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 805133 грн.

Позивач вважає прийняте податкове повідомлення - рішення таким, що не відповідає нормам законодавства в сфері оподаткування. Підставою позову є незгода позивача із висновками контролюючого органу про безтоварний характер його господарських операцій із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1». Тому з метою скасування податкового повідомлення - рішення звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою від 13.05.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.06.2021 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.06.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Усною ухвалою постановленою у підготовчому судовому засіданні 03.06.2021 відкладено підготовче судове засідання на 15.06.2021.

09.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 09.03.2021 № 697к та відповідно до п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п. 200.11 ст. 200 ПК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аграрна перспектива і К», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах з 01.07.2020 по 31.01.2021.

За результатом документальної позапланової виїзної перевірки відповідачем складено Акт від 29.03.2021 № 3142/02-32-07-12/39618351, яким встановлено порушення п.189.1 ст. 189, п. 198.5, 198.3, 198.1 ПК України, п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму всього 805133 грн. в т.ч. за період січень 2021 року в сумі 805133 грн.

Фактичною підставою для висновків про завищення податкового кредиту на суму 805133 за період січень 2021 року, стали виявлені контролюючим органом дефекти господарської операції позивача із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зокрема контролюючим органом під час перевірки встановлено, що згідно Договору поставки № 185 від 08.10.2020 укладеного між ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (постачальник) та ТОВ «Аграрна перспектива і К» (покупець) постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар, вказаний у специфікації та своєчасно здійснити його оплату.

Місце отримання пестицидів та агрохімікатів покупцем - склад постачальника, який визначається в додатках до договору.

Відповідно до додатку № 1 від 08.10.2020; № 2 від 10.08.2020 «Специфікація», до договору, зазначається умова поставки як самовивіз (ЕХW) зі складу продавця, за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до наданих документів та на виконання умов договору ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» на адресу ТОВ «Аграрна Перспектива І К» виписано (оформлено) податкові накладні.

Розрахунки за придбаний товар проведені повністю у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до наданих до перевірки документів, а саме товарно-транспортних накладних, перевезення вантажів здійснювалось транспортом покупця (ТОВ «Аграрна Перспектива і К») із залученням транспортних засобів та працівників підприємства (водіїв).

Відповідно до вищенаведених ТТН, у графі «Вантажовідравник» зазначається «ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», у графі «Вантажоотримувач» зазначається ТОВ «Аграрна перспектива і К»; у графі «Замовник послуг перевезення» зазначається ТОВ «Аграрна перспектива і К», у графі «Пункт навантаження» зазначається адреса «АДРЕСА_1».

Відповідач вказав, що опрацювання отриманої під час перевірки податкової інформації вказує на те, що контрагент позивача ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не має власних чи орендованих приміщень за адресою АДРЕСА_1, де відбувалася фактична передача придбаних товарів.

Також орган ДПС звернув увагу на неналежне документування позивачем процесу транспортування, навантаження та розвантаження придбаного товару.

Усною ухвалою постановленою у підготовчому судовому засіданні 15.06.2021 позивачу встановлено 5-ти денний термін для подання відповіді на відзив, а відповідачу - 5-ти денний термін для подання заперечення, витребувано додаткові докази у відповідача та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.07.2021.

24.06.2021 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач вважає відзив необґрунтованим, оскільки він дублює Акт перевірки від 29.03.2021 № 3142/02-32-07-12/39618351, та не містить аргументів які б спростовували мотиви позову. Також позивачем надано додаткові докази.

21.07.2021 на адресу суду на виконання усної ухвали від 15.06.2021 відповідачем подано витребувані докази.

Усними ухвалами постановленими у підготовчому судовому засіданні 22.07.2021 судом зобов`язано відповідача не пізніше 5 днів до першого судового засідання із розгляду справи по суті надати додаткові пояснення та докази.

Ухвалою від 22.07.2021 закрито підготовче провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.08.2021 о 09 год 30 хв.

У судовому засіданні 12.08.2021 представник позивача повністю підтримала заявлені позовні вимоги та надав усні пояснення, підстави яких відповідали аргументам позову.

Представники відповідача в судовому засіданні у задоволені адміністративного позову просили відмовити, зазначивши, що перевіркою не встановлено реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом. За таких обставин, на думку відповідача, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та оцінивши докази які здобуті при розгляді справи, суд встановив наступне.

На підставі п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, та наказу від 09.03.2021 № 697к, у період з 12.03.2021 по 22.03.2021 ГУ ДПС у Вінницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Аграрна перспектива і К».

Предметом податкової перевірки позивача стало питання про дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах з 01.07.2020 по 31.01.2021.

За результатом податкової перевірки відповідачем складено Акт від 29.03.2021 № 3142/02-32-07-12/39618351, яким задокументовано такі порушення:

- п. 189.1 ст. 189, п. 198.5, 198.3, 198.1 Податкового кодексу України, п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21. Порушення полягало у завищенні суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму всього 805133 грн. в т.ч. за період січень 2021 року в сумі 805133 грн (а.с.23-39).

Фактичною підставою для висновків про порушення позивачем норм податкового законодавства, стало відсутність у ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (контрагент позивача) умов та ознак, необхідних для здійснення господарських операцій, внаслідок чого контролюючий орган дійшов висновку, що позивач неправомірно відобразив операцію із цим контрагентом у числі об`єктів оподаткування податком на додану вартість.

На підставі Акту перевірки, відповідачем, прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 805133 грн (а.с.21).

Не погоджуючись із податковим повідомленням - рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Підставою позову стали аргументи позивача про неправомірність висновків контролюючого органу щодо безтоварного характеру господарських операцій із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI) (в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин), який визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно п.п. "а" п. 185 ст. 185 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п. 187.1 ст. 187 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.п. "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI до складу податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення платником податку операцій з придбання або виготовлення.

Положеннями п. 198.2. ст. 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів із банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Приписами п. 198.3 ст. 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6, cт. 198 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 201.10. cт. 201 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок, що у ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI передбачено обов`язкову підставу для формування податкового кредиту та податкового зобов`язання, а саме наявність складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, податкової накладної.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" від 29.12.2010 № 1246 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Судом встановлено, що як наслідок господарської операції, що виникла на підставі договору поставки № 185 від 08.10.2020, ТОВ «Аграрна перспектива і К» (покупець) отримало від свого контрагента ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» податкові накладні № 50 від 16.02.2020, № 51 від 19.02.2020, № 58 від 02.11.2020, № 59 від 05.11.2020, № 60, № 61 від 10.11.2020, № 115 від 17.11.2020, № 116 від 18.11.2020, № 117 від 19.11.2020, які ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстровано 10.11.2020, 20.11.2020 та 26.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних, згідно витягів № 31683 від 11.11.2020, № 31883 від 23.11.2020 та № 31953 від 30.11.2020 (а.с.47-58).

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронні довірчі послуги", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно витягів № 31683 від 11.11.2020, № 31883 від 23.11.2020 та № 31953 від 30.11.2020 судом встановлено, що податкова накладна № 50 від 16.10.2020 зареєстрована 10.11.2020 за № , податкова накладна № 51 від 19.10.2020 зареєстрована 10.11.2020 за № , податкова накладна № 58 від 02.11.2020 зареєстрована 20.11.2020 за № , податкова накладна № 58 від 02.11.2020 зареєстрована 20.11.2020 за № , податкова накладна № 59 від 05.11.2020 зареєстрована 20.11.2020 за № , податкова накладна № 60 від 10.11.2020 зареєстрована 20.11.2020 за № , податкова накладна № 61 від 10.11.2020 зареєстрована 20.11.2020 за № , податкова накладна № 115 від 17.11.2020 зареєстрована 26.11.2020 за № , податкова накладна № 116 від 18.11.2020 зареєстрована 26.11.2020 за № , податкова накладна № 117 від 19.11.2020 зареєстрована 26.11.2020 за № .

Підсумовуючи суд зазначає, що позивач дотримався вимог Податкового кодексу України щодо відображення у податковій звітності сум податкового кредиту на підставі складених та зареєстрованих у реєстрі податкових накладних, адже такі податкові накладні є обов`язковою підставою для формування податкового кредиту.

При цьому суд не погоджується із позицією позивача про те, що зареєстровані податкові накладні є безумовною підставою для формування податкового кредиту оскільки наявність податкової накладної та факт її реєстрації в ЄРПН, хоча і є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, однак не є єдиною та достатньою підставою яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 справа №400/987/19).

Відтак, предметом судового дослідження у цій справі є встановлення фактів «реальності» поставки позивачу його контрагентом (ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1») товару із з`ясуванням обставин щодо наявності у постачальника товару, фінансових, фізичних та технічних можливостей здійснювати спірні поставки саме цих товарів, їх навантаження/розвантаження, порядку передачі та отримання, оприбуткування та умов транспортування.

Надаючи оцінку обставинам, які характеризують господарську операцію позивача із ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» з точки зору її фактичного здійснення (реальності), судом встановлено, що 08.10.2020 між ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» (постачальник) та ТОВ «Аграрна перспектива і К» (покупець) було укладено договір поставки № 185 (далі - Договір № 185).

Пунктом 1 Договору № 185 передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, вказаний в Специфікації (додатку), що є невід`ємною частиною до цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Найменування (асортимент, номенклатура) товару, його кількість, ціна, строки та умови поставки, строки оплати товару, а також інші умови, визначаються в Специфікації (додатку), що є невід`ємним частинами до цього Договору. Місце отримання товару Покупцем - склад Постачальника, який визначається в додатках до даного договору. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі останньому Товару, що оформляється видатковими накладними.

Відповідно до п.п. 2.1 Договору № 185 сторони встановлюють ціну договору в гривнях. Ціну договору в гривнях становить вартість фактично поставленого товару в період дії договору, яка визначається згідно додатках до договору.

Покупець проводить оплату вартості товару шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника у банківській установі (п.п. 2.2 Договору № 185).

Згідно п. 3 Договору № 185 постачальник зобов`язується передати Покупцеві товар відповідно до умов даного договору. Покупець зобов`язується своєчасно і в повному об`ємі приймає товар і оплачує його. Покупець зобов`язується передати Постачальнику належним чином оформлену видаткову накладну у строк не більше п`яти календарних днів з моменту отримання відповідної накладної від Постачальника (а.с.40-43).

Специфікаціями від 08.10.2020, 16.10.2020 та 05.11.2020 до Договору № 185 зазначено найменування, одиниці виміру, кількість, термін поставки та ціна товару (а.с.44-46).

На підтвердження реального характеру господарської операції з ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», позивачем окрім вказаних вище документів (Договору № 185, специфікацій) надано видаткові накладні, товаро - транспортні накладні та платіжні доручення.

Зокрема на виконання умов укладеного договору оформлені:

- видаткові накладні № 50 від 16.10.2020 на загальну суму 430488,02 грн., у т.ч. ПДВ на суму 71748,00 грн.; № 51 від 19.10.2020 на суму 693627,23 грн., у т.ч. ПДВ на суму 115604,54 грн.; № 58 від 02.11.2020 на суму 437084,22 грн., у т.ч. ПДВ на суму 72847,37 грн.; № 59 від 05.11.2020 на суму 683664,00 грн. у т.ч. ПДВ на суму 113944,00 грн.; № 60 від 10.11.2020 на суму 434280,00, у т.ч. ПДВ на суму 72380,00 грн.; № 61 від 10.11.2020 на суму 505512,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 84252,00 грн.; № 115 від 17.11.2020 на суму 357503,22 грн., у т.ч. ПДВ на суму 59583,87 грн.; № 116 від 18.11.2020 на суму 460028,88 грн., у т.ч. ПДВ на суму 76671,48 грн.; № 117 від 19.11.2020 на суму 629281,20 грн., у т.ч. ПДВ на суму 104880,20 грн. (а.с.59-67);

- товаро - транспортні накладні від 16.10.2020 № 50, від 19.10.2020 № 51, від 02.11.2020 № 58, від 05.11.2020 № 59, від 10.11.2020 № 60, № 61, від 17.11.2020 № 115, від 18.11.2020 № 116, від 19.11.2020 № 117 (а.с.58-75);

- платіжні доручення № 1081 від 13.11.2020 на суму 430488,02 грн.; № 1082 від 13.11.2020 на суму 693627,23 грн.; № 1115 від 23.11.2020 на суму 437804,22 грн.; № 1116 від 23.11.2020 на суму 505512,00 грн.; № 1192 від 10.12.2020 на суму 300000,00 грн.; № 1198 від 11.12.2020 а суму 300000,00 грн.; № 1207 від 14.12.2020 на суму 300000,00 грн.; № 1219 від 15.12.2020 на суму 500000,00 грн.; № 1222 від 16.12.2020 на суму 500000,00 грн.; № 1231 від 17.12.2020 на суму 664757,30 грн. (а.с.77-86).

Також з матеріалів справи встановлено, що засоби захисту рослин, які були придбані у ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1», позивачем були реалізовані іншим підприємствам з метою отримання прибутку, на підтвердження чого надано видаткові накладні та податкові накладні, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Так в матеріалах справи наявні:

- видаткові накладні № 576 від 20.10.2020 на загальну суму 67384,62 грн.; № 654 від 20.11.2020 на загальну суму 291348,47 грн.; № 674 від 27.11.2020 на загальну суму 839887,03 грн.; № 689 від 02.12.2020 на загальну суму 57575,00 грн.; № 582 від 21.10.2020 на загальну суму 134848,08 грн.; № 585 від 22.10.2020 на загальну суму 523694,10 грн.; № 603 від 27.10.2020 на загальну суму 74046,17 грн.; № 604 від 27.10.2020 на загальну суму 214824,34 грн.; № 601 від 27.10.2020 на загальну суму 294034,04 грн.; № 650 від 18.11.2020 на загальну суму 114341,28 грн.; № 587 від 23.10.2020 на загальну суму 978004,86 грн.; № 607 від 28.10.2020 на загальну суму 1019279,51 грн.; № 580 від 20.10.2020 на загальну суму 1016949,18 грн.; № 628 від 04.11.2020 на загальну суму 901781,70 грн.; № 643 від 13.11.2020 на загальну суму 805429,93 грн.; № 693 від 03.12.2020 на загальну суму 620790,48 грн.; № 629 від 04.11.2020 на загальну суму 142268,40 грн.; № 23 від 11.02.2021 на загальну суму 2128254,96 грн.; № 694 від 03.12.2020 на загальну суму 9040142,88 грн.; № 666 від 14.11.2020 на загальну суму 4686,00 грн.; № 665 від 24.11.2020 на загальну суму 914532,49 грн.; № 705 від 21.12.2020 на загальну суму 918121,68 грн.; № 668 від 25.11.2020 на загальну суму 142450,56 грн.; № 656 від 23.11.2020 на загальну суму 132810,72 грн.;

- податкові накладні № 16 від 20.10.2020; № 26 від 20.11.2020; № 41 від 27.11.2020; № 3 від 02.12.2020; № 19 від 21.10.2020; № 21 від 22.10.2020; № 36 від 27.10.2020; № 37 від 27.10.2020; № 31 від 27.10.2020; № 23 від 18.11.2020; № 26 від 23.11.2020; № 39 від 28.10.2020; № 18 від 20.10.2020; № 4 від 04.11.2020; № 17 від 13.11.2020; № 4 від 03.12.2020; № 5 від 04.11.2020; № 5 від 11.02.2021; № 5 від 03.12.2020; № 33 від 24.11.2020; № 34 від 24.11.2020; № 16 від 21.12.2020; № 36 від 25.11.2020; № 13 від 18.08.2020.

Щодо досліджених судом видаткових накладних та накладних, то такі є доказом по перше - передачі товару постачальником та отримання його покупцем, по друге - підтверджують кількість, вартість та назву товару, який постачався на підставі Договору № 185.

Надаючи оцінку формі та змісту первинних документів, як доказу реальності господарської операції, суд зазначає, відповідно до п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`ємів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 року № 996-XIV (далі - Закон від 16.07.99 року № 996-XIV).

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарські операції та підтверджує факт їх здійснення (ст. 1 Закону від 16.07.99 року № 996-XIV), тобто це письмове свідоцтво, що фіксує та підтверджує господарську операцію, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів бухгалтерського обліку належать видаткові накладні, акти виконаних робіт, платіжні доручення, касові ордери тощо. Всі ці документи містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх проведення.

Статтею 9 Закону від 16.07.99 року № 996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши вищевказані первинні документи, суд зазначає, що вони містять назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи виписані реально існуючими суб`єктами права.

За таких обставин, суд доходить висновку, що первинні документи позивача не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону від 16.07.99 року № 996-XIV, ст. 44 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VI вказували б на їх недопустимість як доказів реальності господарської операції позивача із його контрагентом.

Щодо твердження відповідача про невідповідність товаро - транспортних накладних Правилам перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила № 363), суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу 1 Правил № 363 (чинна на час складання ТТН), товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно п.п. 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товаро - транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Крім того, відповідно до п.п. 11.1 Правил № 363 передбачено, що товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Судом перевірено товаро - транспортні накладні та встановлено, що всі необхідні реквізити надані для перевірки, товаро - транспортні накладні містять, що спростовує висновок посадових осіб контролюючого органу про невідповідність товаро - транспортних накладних Правилам № 363.

Крім того суд зазначає, що вказані правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку для платників податку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників) щодо оформлення перевезення товару.

При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна, не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно - матеріальних цінностей. Отже, товарно - транспортна накладна призначена для обліку руху товарно - матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.

З урахуванням наведеного, слід зазначити, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, то навіть за встановлення певних невідповідностей такого документу, як товарно - транспортна накладна, це не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак і не може бути підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.

До того ж, судом оцінено габаритно - вагові характеристики товарів, що придбані позивачем у його контрагента ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» та технічні характеристики транспортних засобів позивача якими відбувалося транспортування придбаних товарів. Як наслідок встановлено, що залучені до перевезення товарів транспортні засоби є спеціалізованими вантажними (малотонажними) фургонами, які придатні для перевезення придбаних товарів окремими партіями (а.с. 87-90).

Також враховується, що Верховний Суд у постанові від 19.04.2019 по справі № 820/6069/16 зазначив, що окремі неточності в заповненні документів не можуть свідчити про відсутність господарських операцій між позивачем та контрагентом і не позбавляють правового значення, виданих за цими операціями документів, оскільки ця обставина є лише порушенням ведення бухгалтерського обліку та не може свідчити про недоведеність поставки товару у сукупності з іншими доказам. Окремі недоліки у товарно - транспортних накладних можуть свідчити лише про факт порушення правил перевезень автомобільним транспортом, що не пов`язане з дотриманням вимог податкового законодавства.

Більше того, враховуючи викладену позицію Верховного Суду у постанові від 16.04.2019 по справі № 804/6909/17, суд вважає за належне акцентувати увагу на тому, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Щодо твердження відповідача про відсутність у ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» в користуванні чи власності складських (виробничих) приміщень, то такі судом оцінюються критично, оскільки суд зауважує, що в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей, транспортних засобів у контрагентів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.01.2018 у справі № 820/4548/13-а, відповідно до якої твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем.

Суд зазначає, що можлива відсутність у контрагента виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки.

Відсутність у ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_1» складських приміщень не впливає на реальність здійснених платником господарських операцій, а недотримання контрагентом правил господарської діяльності чи податкової дисципліни тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх. Тому, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентом своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальником правил оподаткування.

Отже, чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах з контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.02.2021 у справі № 640/3515/19.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, вказану у рішенні, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Так, наведені відповідачем в акті перевірки аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень ст. 77 КАС України.

Досліджені судом докази підтверджують зміну майнового стану позивача та його контрагента (розрахунки за товар відбулися, що не заперечується відповідачем), переміщення товару із місця навантаження до складу покупця, оприбуткування товару та подальше його використання у господарській діяльності позивача (відповідачем не заперечувалося), дійсну господарську мету операцій та їх зв`язок із господарською діяльністю позивача. Натомість свої висновки контролюючий орган обґрунтовував виключно твердженнями про ймовірні порушення контрагентом позивача, а не безпосередньо позивачем вимог законодавства щодо ведення господарської діяльності, що не може вважатися достатньою підставою для покладення на позивача негативних наслідків згідно оскарженого податкового повідомлення - рішення. Тому, прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Аграрна перспектива і К» слід задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 12076,99 грн., належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення - рішення від 26.04.2021 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна перспектива і К» із Головного управління ДПС у Вінницькій області, за рахунок бюджетних асигнувань, сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 12076 грн. 99 коп. (дванадцять тисяч сімдесят шість гривень 99 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрна перспектива і К» - вул. Енергетична, 7-Б, м. Вінниця, 21022, ;

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області - вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, код ЄДРПОУ ВП 44069150.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28.08.2021.

Суддя Богоніс Михайло Богданович