Справа № 240/9343/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Житомир справа № 240/9343/21

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить:

Визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати мені - ОСОБА_1 , компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по 13 січня 2019 року на виконання Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року по справі №240/5147/18.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розрахувати та виплатити мені - ОСОБА_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по 13 січня 2019 року у сумі 17'213,24 (сімнадцять тисяч двісті тринадцять) гривень 24 копійки, нарахованої на виконання Постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року по справі №-240/5147/18, - з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 16 березня 2021 року відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року №-159.

В обґрунтування позову вказує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі №240/5147/18 на картковий рахунок надійшли кошти в розмірі 17213,24 грн. Зазначає, що тривале не нарахування пенсії за минулі періоди - із 01.01.2016 по 13.01.2021 сталось через дії (бездіяльність ) відповідача, а тому вважає, що має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених на підставі рішення суду.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 07.06.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 16.07.2021. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує, що рішенням Коростенського міськрайонного суду в частині виплати має разовий характер, оскільки обмежено в часі (перерахунок розміру пенсії проводиться з 01.01.2016 по 13.01.2019), а тому не підпадає під визначення доходів передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Окрім того, відповідач у відзиві вказує, що Порядок №649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» був чинним на момент виплати позивачу коштів, а тому кошти були виплачені у порядку черговості. Звертає увагу на пропуск позивачам строку звернення до суду з позовом.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 жовтня 2017 року у справі №279/3820/17 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії та провести виплату різниці між фактично отриманою пенсією та належною до сплати сумою пенсії, починаючи з 01.01.2016 на підставі наданої ліквідаційною комісією УМВС України в Житомирській області довідки від 15.05.2017 № 85/7735.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на виконання вищезазначеної постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2017 у справі №279/3820/17 позивачу, починаючи з 01.01.2016, проведено перерахунок пенсії у відповідності до ліквідаційної комісії УМВС в Житомирській області про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 15.05.2017 №85/7735 та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Перерахунок був проведений за чинною на час перерахунку редакцією ст. 13 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тобто в розмірі 70% грошового забезпечення.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі №240/5147/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01 січня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанови Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23.10.2017 у справі №279/3820/17 із визначенням основного розміру пенсії як 83% сум грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою у якій просив надати роз`яснення щодо невиконання рішення суду у справі №240/5147/18 від 12.12.2018.

Листом №Т-779 від 22.02.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 виплата доплати за період із 01.01.2016 по 13.01.2019 буде проведена відповідно до Порядку №649.

Позивач у позовній заяві вказує, що рішення суду було виконане 16.03.2021 шляхом нарахування коштів на картковий рахунок. Вказана обставина підтверджується випискою по картковому рахунку позивача, копія якого міститься в матеріалах справи.

Встановлено, що у березні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою у якій просив виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Листом №6608-4851/Т-02/8-0600/21 від 15.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача про відсутність підстав для виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Вважаючи відмову в нарахуванні і виплаті компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії протиправними, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Щодо твердження відповідача, що позивачем пропущено строк звернення до суду, суд зазначає, що частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказує, що 16 березня 2021 року відповідачем виплачено кошти на виконання рішення суду.

До суду з позовом ОСОБА_1 звернувся у травні 2021 року, тобто в межах шестимісячного строку, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, - безпідставним та необґрунтованим.

Щодо суті спору.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закон від 19.10.2000 № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми випливає, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Стаття 2 Закону від 19.10.2000 №2050 визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

За правилами статті 3 Закону від 19.10.2000 №2050, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, положення зазначених статей Закону від 19.10.2000 № 2050 встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Відповідно до статті 4 Закону від 19.10.2000 № 2050, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з пунктом 3 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, як, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії); 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.03.2021 по справі №520/34/17.

Відтак, Закон від 19.10.2000 № 2050 пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Пункти 1, 2 цього Порядку № 159 відтворюють положення Закону від 19.10.2000 № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Статтею 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262 (далі - Закон №2262) також визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Виходячи з вищенаведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050, статтею 55 Закону від №2262I та Порядком № 159 є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15.05.2019 по справі №759/9631/17, від 04.03.2020 по справі №219/11809/19-а, Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 по справі №522/5664/17, від 20.02.2018 по справі №336/4675/17, від 05.10.2018 по справі №162/787/16-а.

Судом встановлено, що підставою для перерахунку пенсії позивачу стало рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 справі №240/5147/18, яке набрало законної сили 12.01.2019.

Суд відмічає, що 28.08.2018 набрав чинності Порядок № 649 в якому установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

Пунктом 1 Порядку № 649 визначався механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 649 виконанню підлягають рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію, що фінансується за рахунок коштів державного бюджету та залишається невиплаченою, або рішення суду про стягнення коштів.

Пунктом 3 Порядку № 649 визначено, що боржник (орган Пенсійного фонду України) веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (п. 4 Порядку № 649).

Згідно з пунктом 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Отже, питання погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, врегульовувалось Кабінетом Міністрів України як вищим органом виконавчої влади.

При цьому, Порядком №649 унормовувалося, що виплата такої заборгованості буде здійснюватись за рахунок коштів, спеціально передбачених у державному бюджеті Пенсійного фонду України на цю мету в порядку черговості.

Однак, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 (із змінами внесеними постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020), визнано протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Отже, до 21.07.2020 включно Порядок № 649 був чинний і боржник (Головне управління Пенсійного фонду України) зобов`язаний був ним керуватись, тобто вчиняти певні активні дії з метою виконання рішення суду. При цьому норми Порядку № 649 не передбачали такого способу виконання судових рішень про виплату перерахованої пенсії як виплата усієї суми пенсії одразу після набрання рішенням законної сили.

Оскільки на момент набрання чинності рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 у справі № 240/5147/18 (набрало законної сили 12.01.2019) діяв Порядок №649, то відповідач при виконанні цього рішення суду у період до 22.07.2020 вчиняв дії в межах повноважень наданих законодавством. Невиплату перерахованої позивачу пенсії у вказаний період не можна вважати неправомірною, оскільки передумовою такої виплати було вчинення відповідачем дій для обліку заборгованості з метою її подальшої виплати. Нормативне регулювання правовідносин із виплати перерахованої на підставі судового рішення суми пенсії яке існувало по 21.07.2020 не дає підстав вважати, що бездіяльність із виплати перерахованої пенсії носила неправомірний характер, що в свою чергу виключає підстави для нарахувати і виплатити компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону від №2050.

Крім того, є безпідставними твердження позивача про необхідність обрахування періоду протиправної невиплати йому доходів із 01.01.2016, адже рішення суду на підставі якого у відповідача виник обов`язок провести виплату перерахованої пенсії набрало законної сили лише 12.01.2019.

Аналогічний правовий підхід викладений у постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі №817/621/18.

Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нараховувати та виплачувати позивачу суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії за період із 01.01.2016 по 21.07.2020 задоволенню не підлягають.

Оскільки присуджена сума пенсії була виплачена позивачу 16 березня 2021 року, то має місце затримка виплати відповідачем відповідної присудженої суми за період із 22.07.2020 по 15.03.2021, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог та сплатою судового збору за одну позовну вимогу немайнового характеру, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати за період з 22.07.2020 по 15.03.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 22.07.2020 по 15.03.2021 відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 908 ( дев`ятсот вісім ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук