Справа № 260/825/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2021 року м. Ужгород№ 260/825/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі судді Калинич Я.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича, якою просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича прийняту 23.02.2021 року у виконавчому провадженні №64611299 про стягнення з ОСОБА_1 17811,81 грн. основної винагороди приватного виконавця.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича прийняту 23.02.2021 року у виконавчому провадженні №64611299 про стягнення з ОСОБА_1 303,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталієм Ласловичем при примусовому виконанні виконавчого листа №303/1891/18 від 16.12.2020 року, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0 від 22.09.2008 року у розмірі 178118,11 грн., з яких: 154738,57 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 23379,54 грн. - заборгованість за відсотками відкрито виконавче провадження №64611299. Позивач зазначає, що на його адресу виконавець направив оскаржувані постанови 26.02.2021 року, тобто через три дні, що є порушенням ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач вважає оскаржувані постанови про стягнення винагороди приватного виконавця та постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій від 23.03.2021 року неправомірними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі.

22 квітня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог. Зазначає, що 23 лютого 2021 року ним, у відповідності статей 3, 4, 24, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64611299 з примусового виконання виконавчого листа № 303/1891/18 виданого 16 грудня 2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.09.2008 року у розмірі 178118,11 грн., яких: 154738,57 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 23379,54 грн. заборгованість за відсотками. Того ж дня ним, у відповідності до статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди. Того ж дня ним, керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 512/5 винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого) провадження № 64611299.

23 лютого 2021 року, відповідачем, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням, основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, то разом становить 196232,92 грн. 23 лютого 2021 року ним, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, а саме накладено арешт на кошти що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням, основної винагороди приватного виконавця, мінімальних витрат виконавчого провадження, що разом становить 196232,92 грн. Вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та постанову про арешт коштів боржника відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржнику ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 . Такі постанови були отримані боржником ОСОБА_1 , що підтверджуються повідомленням про вручення поштового відправлення 01 березня 2020 року. Вважає адміністративний позов необґрунтованим та безпідставним, просить відмовити у задоволенні такого.

Ухвалою суду від 07.06.2021 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Пояснення щодо позову від третьої особи до суду не надходили.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява від такого про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач та третя особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення такого.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Судом не встановлено обставин, наявність яких перешкоджала б подальшому Відтак, суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання, суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16 грудня 2020 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист про примусове виконання рішення суду від 28.08.2018 року, яке набрало законної сили 22.10.2020 року. Зазначеним рішенням стягнуто з солідарно ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором №0 від 22.09.2008 року у розмірі 178118,11 грн., з яких: 154738,57 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту, 23379,54 грн. - заборгованість за відсотками. 19.02.2021 року Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» подано приватному виконавцю Зейкан В.Л. заяву про відкриття виконавчого провадження.

Постановою приватного виконавця від 23.02.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 64611299. Одночасно винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у розмірі 10% від суми, що підлягає стягненню, а саме 17811,81 грн.

23.02.2021 року приватним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 64611299, в якій визначено розмір мінімальних витрат у розмірі 303,00 грн.

Такі постанови були направленні на адресу позивача 26.02.2021 року та вручені такому 01.03.2021 року.

Вважаючи дії приватного виконавця щодо винесення оскаржуваних постанов такими, що порушують Закону України «Про виконавче провадження» та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приписами ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження`передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно із ч. 1ст. 31 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 та 4 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачає, що якщо суму, передбачену в частині 4 цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Аналізуючи положення ч. 4 та ч. 5 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень та рішень інших органів», суд дійшов висновку, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми зазначеної у виконавчому документі.

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення (ч. 6 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до ч. 7 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця»(далі - Порядок № 643).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 643 приватний виконавець, який забезпечив повне або часткове виконання виконавчого документа майнового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», одержує основну винагороду у розмірі 10 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за своїм призначенням основна винагорода приватного виконавця є винагородою приватному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в пропорційному до фактично стягнутої суми розмірі.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.03.2020 року у справі №260/801/19.

Відповідно до ч. 5ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведеними нормативними актами передбачено винесення постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця саме одночасно з відкриттям виконавчого провадження. При цьому закон не передбачає, що до моменту винесення постанови про стягнення основної винагороди приватним виконавцем мають бути вчинені будь-які виконавчі дії. За виконавчими документами майнового характеру розмір основної винагороди становить 10% суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Фактичне ж стягнення здійснюється одночасно із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом.

Разом з тим, суд констатує, що твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, натомість позивач у своїх доводах керується нормами закону, що втратили чинність.

Відтак, оскаржувані постанови від 23.02.2021 року про стягнення з боржника основної винагороди ВП №64611299 та від 23.02.2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 64611299 прийняті на підставі та у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийняте (вчинене) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком розгляду справи судом встановлено, що відповідні положення відповідачем дотримані в повній мірі, що в свою чергу, свідчить про безпідставність позовних вимог, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, підстави для стягнення на його користь понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 73 - 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЯ. М. Калинич