Справа № 725/3810/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/3810/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Войтун О.Б.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

25 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника відповідача: Житкової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу громадянина Федеративної Демократичної республіки Ефіопія ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Чернівецького прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Демократичної республіки Ефіопія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання іноземця з метою його ідентифікації,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2021 року Чернівецький прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до громадянина Федеративної Демократичної республіки Ефіопія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про затримання іноземця з метою його ідентифікації.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 червня 2021 року позов задоволено, а саме: затримано громадянина Федеративної Демократичної Республіки Ефіопія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації його особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 (шість) місяців, починаючи з 11 год. 40 хв. 16.06.2021 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника позивача в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 14.06.2021 року відповідача було затримано на відстані 2000 метрів від лінії державного кордону, що на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Фальків» та 16.06.2021 року передано представниками прикордонної поліції Румунії. У зв`язку із порушенням законодавства України із прикордонних питань, на підставі ст. 263 КУпАП відповідача було затримано на термін до трьох діб. Зазначена обставина підтверджується протоколом про адміністративне затримання від 16.06.2021 року.

При цьому будь-яких документів у нього, що посвідчують його особу виявлено не було.

Звертаючись до суду з позовом, позивач керувався тим, що іноземець порушив законодавство України з прикордонних питань.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Відповідно до статті 30 вказаного Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як вісімнадцять місяців. У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Згідно з приписами ч.11-13 ст.289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, особу може бути затримано на термін шість місяців, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців.

Згідно вимог ст. ст. 13, 14 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" свобода пересування та вільний вибір місця проживання обмежується щодо іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України.

Таким чином, здійснивши аналіз вищенаведених правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації є відсутність документів, які його ідентифікують.

Як свідчать матеріали справи, під час затримання відповідача в останнього були відсутні документи, які ідентифікують його особу.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на не дотримання позивачем процедури ідентифікації іноземця під час затримання, не проведення процедури дактилоскопії.

Як свідчать матеріали справи, позивачем вживались заходи з метою ідентифікації апелянта, а саме подавались запити до Департаменту консульської служби МЗС України, ГУ ДМС України в Харківській області, Харківської державної зооветеринарної академії.

Судом також встановлено, що відповідачем було проведено дактилоскопію відповідача, що підтверджується відповідним бланком, який міститься в матеріалах справи.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують дотримання позивачем вимог п.1 Інструкції №353/271/150.

Посилання відповідача на те, що його особа підтверджується посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , судова колегія вважає безпідставними, оскільки згідно листа ГУ ДМС в Харківській області від 22.06.2021 року № 6301.8.2-10141/63.2-21 встановлено, що зазначена посвідка скасована 27.05.2021 року.

При цьому, як свідчить оскаржуване рішення відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, жодних доказів, які б підтверджували наявність та дійсність вказаного документа надано не було.

Надаючи оцінку доводами апелянта, що відповідачу не надавалась правова допомога, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, про затримання відповідача було проінформовано Центр надання безоплатної правової допомоги від 16.06.2021 року № 59/253. Згідно повідомлення відповідачу була надана правова допомога та залучено захисника, що підвтерджується відповідними повноваженнями.

Отже, з метою ідентифікації апелянта, враховуючи відсутність у відповідача будь-якого документа, що посвідчує особу та надає йому право на перебування на території України на законних підставах, а також на виїзд з території України, та на підставі якого можливо встановити країну його походження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу громадянина Федеративної Демократичної республіки Ефіопія ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 17 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 25 серпня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.