Справа № 320/10848/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової служби України, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області від 09.06.2020 щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Головне управління ДФС у Київській області, Державну фіскальну службу України та Державну податкову службу України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.05.2020 про призначення одноразової грошової допомоги та здійснити в порядку визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 850 розрахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час проходження служби в органах внутрішніх справ, згідно статті 356 Податкового кодексу України, частини 6 статті 23 Закону України "Про міліцію", пункту 15 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 зі змінами та доповненнями, виходячи з 200-кратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 439400,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що після звільнення з органів податкової міліції, при первинному огляді МСЕК йому було встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана із виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, внаслідок чого, він звернувся до ГУ ДФС у Київській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності, проте останній, на його думку, протиправно відмовив позивачу у призначені та виплаті грошової допомоги обґрунтувавши відмову тим, що проведення розрахунку та виплата одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції через втрату чинності Законом України "Про міліцію" законодавчо не врегульовано.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Київській області щодо не подання до Державної фіскальної служби України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_1 висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви від 06.05.2020.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Київській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи з 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та направити його до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення згідно її повноважень та відповідно до положень Порядку №850.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження на 25.08.2021.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 від 09.07.2020.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Обухівської міської ради Київської області № 15 від 10.08.2020, позивач з 07.08.2020 є особою з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Позивач у період з 01.08.1982 по 30.12.1996, проходив службу в органах внутрішніх справ та з 30.12.1996 по 31.03.2005, проходив службу в органах податкової міліції.

Згідно свідоцтва про хворобу № 405/у від 25.03.2005, Медична військово-лікарська комісія Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по місту Києву" на підставі статей 39Б, 41Б, 40В, 55В, 60В, 10В графи І Переліку захворювань і фізичних вад, відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85, визнала позивача непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час та встановила, що захворювання позивача Так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 30.03.2005 № 399-о, полковника податкової міліції ОСОБА_1 , першого заступника начальника управління податкової міліції ДПА у Київській області, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 та постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.1998 №1716 "Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги", звільнено з податкової міліції у запас за ст. 64 п. "Б" (через хворобу) з 31.03.2005.

З 01.04.2005 позивач знаходиться на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області і отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII, що підтверджується пенсійним посвідченням №2508 від 01.04.2005.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0092740 від 26.03.2020, позивачу з 24.03.2020 встановлено другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності - захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки серії АГ № 0026839 від 26.03.2020 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу з 24.03.2020 визначено 80% втрати професійної працездатності довічно.

06.05.2020 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Київській області із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. До вказаної заяви позивачем було додано: копію нотаріально завіреної довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0092740 від 26.03.2020; копію нотаріально завіреної довідки серії АГ № 0026839 від 26.03.2020 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках; копію пенсійного посвідчення № 2508 від 01.04.2005.

Розглянувши звернення позивача, Головне управління ДФС у Київській області, листом від 09.06.2020 №1/Г/10-97-07, повідомило позивачу про те, що йому встановлено 2-гу групу інвалідності після втрати чинності Законом України "Про міліцію"; працівники податкової міліції проходять службу в складі ДФС України і не належать до органів внутрішніх справ, тому на час звернення позивача проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги виходив з наступного:

- за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію";

- відсутність у Порядку № 850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової міліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", не є підставою для позбавлення таких осіб права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному чинним на дату установленням групи інвалідності Порядком №850, оскільки Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850 виплати одноразової допомоги на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015;

- Головне управління ДФС у Київській області не складало та не направляло відповідний висновок до ДФС України, заперечуючи проти права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як такого. Відмовивши позивачу у призначенні грошової допомоги у зв`язку з тим що на час звернення останнього проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано, Головне управління ДФС у Київській області, за переконанням суду першої інстанції, перевищило повноваження, надані законодавством;

- беручи до уваги положення Порядку №850, на думку суду першої інстанції, вимоги позивача до Державної фіскальної служби України є передчасними, оскільки Головне управління ДФС у Київській області не складало та не направляло до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону "Про міліцію" та згідно Порядку № 850.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими, адже оскільки позивачу 26.03.2020 встановлено ІІ групу інвалідності, тобто, після втрати чинності Закону України «Про міліцію», у ГУ ДФС у Київській області відсутні підстави для задоволення заяви позивача, а фактичною підставою відмови слугувала неузгодженість законодавства, яким регулюється питання призначення одноразової грошової допомоги особам, які проходили службу в органах податкової міліції.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 353.1 статті 353 ПУ України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Статтею 356 ПК України, визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Пунктом 351.1 статті 357 ПК України, передбачено, що форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Пенсійне забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції здійснюється у порядку, встановленому законом для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до норм статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12 травня 2007 року затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок № 707). Вказана постанова набрала чинності 23 травня 2007 року.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 707, одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У тому ж пункті передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім`ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

За наявності у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім`ї права на отримання одночасно грошової допомоги та установлених іншими нормативно-правовими актами компенсаційної виплати або одноразової грошової допомоги виплата проводиться з однієї підстави за вибором особи.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" (далі - Закон №208-VIII), Кабінет Міністрів України постановою від 21 жовтня 2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі - Порядок №850). Постанова набрала чинності 31 жовтня 2015 року.

Згідно з приписами пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За пунктом 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

При цьому, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (п.9 Порядку №850).

Слід врахувати, що Закон України "Про міліцію" втратив чинність 07 листопада 2015 року, у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII, однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, статтею 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на момент проходження позивачем служби в органах податкової міліції), було передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає, зокрема у разі виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку

При цьому, незважаючи на те, що Закон України "Про міліцію" пов`язує виникнення у особи права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності з датою її встановлення, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, об`єктивні процеси, що призвели до виникнення у позивача стану, за якого йому було встановлено інвалідність, безумовно, відбувалися протягом тривалого часу до дати встановлення інвалідності, яка зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що позивач у період з 01.08.1982 по 30.12.1996 проходив службу в органах внутрішніх справ та з 30.12.1996 по 31.03.2005, проходив службу в органах податкової міліції.

24.03.2020 позивачу встановлено другу групу інвалідності через захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, ступінь втрати працездатності у відсотках склала 80%.

Тож, з огляду на те, що об`єктивні процеси, які призвели до виникнення у позивача стану здоров`я, за якого йому було встановлено інвалідність, тривали протягом проходження служби в органах внутрішніх справ та державної податкової служби за чинності положень статті 23 Закону України "Про міліцію", за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", на що також було правильно звернуто увагу і судом першої інстанції.

Однак, на час встановлення позивачеві II групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з проходженням служби в органах державної податкової служби (24.03.2020), чинними є обидва Порядки як №707 так і №850, які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".

При цьому, Порядок № 850, прийнятий у зв`язку із внесенням Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII до вказаної статті 23 Закону України "Про міліцію" змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінет Міністрів України № 850, особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №208-VIII (12 березня 2015 року) мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку №707. Порядок №850 набрав чинності 31 жовтня 2015 року.

Тобто, у період з 12 березня 2015 року (дата набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №280-VIII) до 31 жовтня 2015 року (дата набрання чинності Порядком №850) механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону №565-ХІІ визначав Порядок №707.

Так, з матеріалів справи слідує, що ІІ групу інвалідності позивачу встановлено 24.03.2020, тобто після набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року №280-VIII, і про призначення одноразової грошової допомоги позивач звернувся 06.05.2020, тобто після набрання чинності Порядком №850.

За таких обставин, розмір одноразової грошової допомоги повинен розраховуватися у відповідності до статті 23 Закону України "Про міліцію" (в редакції Закону України від 13 лютого 2015 року №208-VIII) та відповідно до Порядку №850.

Водночас, відсутність у Порядку № 850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової міліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", не є підставою для позбавлення таких осіб права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному чинним на дату установленням групи інвалідності Порядком №850, оскільки Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850 виплати одноразової допомоги на виконання статті 23 Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015.

Тож, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, відмовивши позивачу у призначенні грошової допомоги у зв`язку з тим, що на час звернення останнього проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано, Головне управління ДФС у Київській області перевищило повноваження, надані законодавством.

Колегія суддів вважає правильним обраний судом першої інстанції спосіб захисту прав позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Київській області щодо не подання до Державної фіскальної служби України у 15-денний строк з дня реєстрації заяви (рапорту) ОСОБА_1 висновку щодо виплати грошової допомоги разом з підтверджуючими документами, які додані до заяви та зобов`язання Головного управління ДФС у Київській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію", виходячи з 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, та направити його до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення згідно її повноважень та відповідно до положень Порядку № 850. Такий спосіб захисту відповідає завданню адміністративного судочинства та не зумовлює вказівку на прийняття суб`єктом владних повноважень визначеного рішення, тобто, не є втручанням у дискрецію відповідача. У справі, яка розглядається, подані позивачем заява та документи відповідачами по суті не розглядались, а були повернуті з тих підстав, що у зв`язку із втратою чинності Закону України «Про міліцію» починаючи із 07 листопада 2015 року, відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції. При цьому, жодного з рішень, передбачених законом, за результатами розгляду заяви позивача по суті не приймалось.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків окружного адміністративного суду, не містять належних підстав, що свідчать про помилковість висновків суду, а отже, не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 березня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко