Справа № 520/8907/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
27 серпня 2021 року Справа № 520/8907/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Харкові заяву позивача від 11.08.2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту перший відповідач), Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі по тексту другий відповідач), в якому, з урахуванням заяви про уточнення та збільшення позовних вимог, просив суд:

- визнати незаконним та протиправним наказ Військової частини НОМЕР_2 від 30.07.2019 за №183 в частині дати виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим) 30.07.2019 та скасувати його;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , на підставі наказу від 25.07.2019 за № 89-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас, виключити із списків особового складу в день проведення з ОСОБА_1 усіх необхідних розрахунків і видів забезпечення (грошовим, продовольчим і речовим (компенсація вартості не отриманого речового майна)) згідно норм законодавства та наказів МО України;

- визнати незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 повного розрахунку в день звільнення та виключення із списків особового складу військової частини, тобто не забезпечення грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням;

- визнати незаконними та протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019;

- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо визначення кількості та номенклатури не отриманого ОСОБА_1 майна за період служби з 27.12.2016 по 30.07.2019, проведення розрахунку сум компенсації відповідно вартості та кількості не отриманого речового забезпечення (майна), порушення Військовою частиною НОМЕР_2 вимог наказу №232 від 29.04.2016 МО України, ст. 9-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей під час проведення розрахунків сум компенсації не отриманого речового забезпечення (майна) ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від 05.02.2018 та постанови КМ Україні №393 від 17.07.1992, всупереч наказу військової частини НОМЕР_2 № 283 від 28.12.2018, та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі, а саме в розмірі місячного грошового забезпечення, 11 172,15 грн. (у зв`язку переїздом ОСОБА_1 на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду військової частини НОМЕР_2 згідно наказу №283 від 27.12.2018 відповідно до наказу МО України № 45 від 05.02.2018);

- визнати незаконним та протиправним наказ Військової частини НОМЕР_2 №89-РС від 25.07.2019 щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби, відповідно до підпункту а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (у зв`язку із закінченням строку контракту), незважаючи на бажання ОСОБА_1 проходити службу за обраної ВОС та посадою, поданими необхідними документами у Військовій частині НОМЕР_2 ще до направлення ОСОБА_1 на ВЛК, навіть без рапорту ОСОБА_1 про бажання (намір) звільнитися з військової служби, та думки ОСОБА_1 щодо бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, згідно ст. 233 Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, вимогами наказу МО України №402 (Положення про ВЛК у ЗС України);

- визнати незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання направлення на проходження військово-лікарської комісії, згідно рапорту ОСОБА_1 від 26.07.2019 щодо визнання ступеню придатності до військової служби;

- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без надбавки (до грошового забезпечення) за вислугу років за фактичної наявності вислуги років на протязі служби у повному обсязі з 27.12.2016 по 30.07.2019;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019, в розмірі 15 641,01 грн. з компенсацію податку 18% (за рахунок держави як військовослужбовцю на той час);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в повному обсязі - в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням надбавок, згідно наказу МО України №45 від 05.02.2018 шляхом виплати різниці між належної сумою підйомної допомоги 11 172,15 грн. та вже частково виплаченою сумою в 7 134,40 грн. цієї допомоги, а саме виплатити 4 037,75 грн.;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 згідно наказу МО України №232 від 29.04.2016 компенсацію вартості не отриманого речового майна шляхом виплати різниці між сумою належної грошової компенсації (у розмірі 38 316,56 грн.) та суми вже частково виплаченої грошової компенсації згідно наказу військової частини НОМЕР_2 від 30.07.2019 №183 (19 193,99 грн.), саме виплатити 19 122,57 грн.;

- визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.07.2019 у повному обсязі;

- зобов`язати Військові частини НОМЕР_1 та НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.07.2019 у повному обсязі;

- зобов`язати Військові частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошового забезпечення, яке позивач мав отримати з урахуванням вислуги років за період з 27.12.2016 по 30.07.2019, сума якого становить різницю між сумою нарахування грошового забезпечення за цей період проведеного з урахуванням вислуги років та вже отриманим грошовим забезпеченням за цей період раніше;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні з лав ЗСУ у запас та виключенням із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 30.07.2019 до дня проведення повного розрахунку, як грошового забезпечення так і речового, виходячи з розміру середньоденного грошового забезпечення 710,01 грн, за кожний день затримки розрахунку при звільненні;

- на відшкодування моральної шкоди стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 200 000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2020 по справі № 520/8907/19 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Визнано незаконними та протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення з ОСОБА_1 повного розрахунку за грошовим забезпеченням в день звільнення.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати при звільненні ОСОБА_1 грошової компенсації за основну щорічну відпустку за 2017 рік та 2018 рік, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за основну щорічну відпустку за 2017 рік та 2018 рік, як учаснику бойових дій, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 з ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від 05.02.2018 та Постанови КМ України №393 від 17.07.1992, всупереч наказу військової частини НОМЕР_2 № 283 від 28.12.2018 та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі, у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду Військової частини НОМЕР_2 згідно наказу №283 від 27.12.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військову частину НОМЕР_1 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму підйомної допомоги у розмірі 4037 грн. 75 коп. (чотири тисячі тридцять сім гривень 75 копійок).

Визнано неправомірними дії Військової частини НОМЕР_2 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою по справі від 02.12.2020 року вирішив:

«Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року по справі № 520/8907/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо проведення розрахунку підйомної допомоги з порушенням чинного законодавства, наказу МО України №45 від 05.02.2018, всупереч наказу військової частини НОМЕР_2 № 283 від 28.12.2018, невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги в повному обсязі, у зв`язку з переїздом на нове місце військової служби в інший населений пункт та призначенням на військову посаду Військової частини НОМЕР_2 згідно наказу №283 від 27.12.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу в повному обсязі - в розмірі місячного грошового забезпечення, з урахуванням надбавок, згідно наказу МО України №45 від 05.02.2018 шляхом виплати різниці між належної сумою підйомної допомоги 11 172,15 грн. та вже частково виплаченою сумою в 7 134,40 грн. цієї допомоги, а саме виплатити 4 037,75 грн.

Визнати незаконною та протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019.

Визнати неправомірними дії Військової частини НОМЕР_1 в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення без виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.12.2016 по 30.11.2018 у повному обсязі.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , як установу з якої звільнено позивача, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.12.2016 року по 30.11.2018 року.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 31.07.2019 по 02.12.2020 - дата винесення рішення судом апеляційної інстанції) в сумі 93 440,21 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.».

До Харківського окружного адміністративного суду 22.07.2021 р. позивачем було подано заяву, в якій просить суд:

«Встановити Судовий контроль за виконанням рішення суду по справі 520/8907/19 відповідачем/боржником в/ч НОМЕР_2 МО Україні АДРЕСА_1 (не є юридичною особою та входить до складу в/ч НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) яка входить до складу в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ : НОМЕР_3 шляхом зобов`язання боржника в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 40 094,74 грн -у розмірі, встановленому розрахунком суду за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 р по 2019 р включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019р, розмір якого був чітко встановлений у постанові суду у розмірі 28639,10 грн.,

та зобов`язати надати суду та позивачу належний, завірений печаткою та підписом, детальний проведений розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 р по 2019 р. включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30.07.2019р., та документи про виплату нарахованої суми;

Встановити Судовий контроль за виконанням рішення суду по справі 520/8907/19 відповідачем/боржником в/ч НОМЕР_2 МО Україні АДРЕСА_1 (не є юридичною особою та входить до складу в/ч НОМЕР_1 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) яка входить до складу в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ : НОМЕР_3 шляхом зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 27.12.2016 р. по 30.11.2018 р. у відповідності з діючим законодавством, зокрема чинною постановою КМ України від 17.07.2003р. №1078, та зобов`язати надати суду та позивачу належний, завірений печаткою та підписом, детальний проведений розрахунок індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.12.2016 року по 30.11.2018 року відповідно постанови КМ України від 17.07.2003р. №1078, та документи про виплату нарахованої суми;».

Розглянувши вказану заяву суд відзначає наступне.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У ч. 4 ст. 372 КАСУ встановлено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 373 КАСУ виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Як убачається із тексту заяви позивача останній висловлює свою незгоду із рішеннями та діями Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), через те, що ОСОБА_1 не отримував жодних офіційних документів (ні поштою, а ні особисто) про хід або закінчення виконавчих проваджень, а також не погоджується із сумою стягнутих на його користь коштів.

Частиною 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016, № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас, суд зазначає, що питання визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульоване статтею 383 КАСУ.

При цьому суд відзначає, що рішеннями суб`єкта владних повноважень, у контексті положень КАСУ, необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти рішення, дія яких поширена на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб і які призначені для неодноразового застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації.

Дія активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб.

Бездіяльність пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень , яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Суд відзначає, що стаття 383 КАСУ включена законодавцем до Розділу IV Кодексу «Процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень в адміністративних справах».

Згідно приписів цієї статті особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначена норма не містить повноважень суду зобов`язувати відповідача вчиняти будь-які дії на користь позивача, як-то просить у своїй заяві ОСОБА_1 .

Відносно вимоги заяви про встановлення судового контролю згідно ч.1 ст. 382 КАС України, суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Проаналізувавши наведені положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд також вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі Суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а, ухвалі від 23 квітня 2019 року по справі № 805/516/18-а, постанові від 26.03.2020 р. по справі №823/175/17.

У зв`язку із наведеним у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Керуючись статтями 241-243, 256, 370, 382, 383 КАСУ, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви позивача від 11.08.2021 року про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 27.08.2021 р.

Суддя Бадюков Ю.В.