Справа № 280/2479/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року Справа № 280/2479/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Усатенка Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, )

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовною заявою до Запорізької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якій позивач просить суд зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру зробити запис у трудовій книжці ОСОБА_1 про перейменування прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру у відповідності з п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (Наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993).

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що Відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19.09.2019 №113-ІХ, Наказом Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» від 09.09.2020 №410 постановлено перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зокрема, юридичну особу «Прокуратура Запорізької області» у «Запорізька обласна прокуратура». Наведене свідчить, що обставин ліквідації чи реорганізації в класичному правовому розумінні, скорочення кількості прокурорів відсутні. Змінено лише найменування державного органу. З посиланням на положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників позивач вважає, що оскільки його трудова книжна перебуває в Запорізькій обласній прокуратурі, саме вона повинна була внести запис, який відповідає наказу від 08.09.2020 №414 та відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (Код ЄДРПОУ юридичної особи: 02909973), а саме відомості про перейменування установи. Вказує, що звертався до відповідача із відповідною вимогою, однак листом від 16.03.2021 вих № 07-1-21 Запорізька обласна прокуратура відмовила у внесені запису до трудової книжки у відповідності з п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав, надавши свій письмовий відзив від 13.05.2021 за вх. №26836. Зазначає, що ОСОБА_1 подано 27.05.2020 Генеральному прокурору заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію. За результатами проходження атестації, кадровою комісією № 16 винесено рішення від 11.12.2020 № 1 про успішне проходження ОСОБА_1 атестації. На виконання вимог п. 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», обласною прокуратурою надано позивачу пропозиції від 30.12.2020 № 07-1264вих-20 та від 02.02.2021 за № 07-95вих-21 про переведення на вакантні посади прокурорів у Запорізькій обласній прокуратурі, від яких останній відмовився. Відповідної згоди на призначення до яких ОСОБА_1 не надано. Таким чином, у зв`язку з відсутністю згоди ОСОБА_1 на переведення на вакантну посаду прокурора в Запорізькій обласній прокуратурі, на теперешній час, позивача не переведено та не призначено на посаду прокурора до Запорізької обласної прокуратури. Вважає, що перейменування (зміна назви) підприємства (структурного підрозділу) не тягне за собою переведення працівників, а у випадку задоволення позову, фактично відбудеться його переведення на посаду в Запорізькій обласній прокуратурі, шо суперечитиме вимогам чинного законодавства в частині призначення прокурора на посаду без його згоди. Отже, у зв`язку з відсутністю розпорядчого документа (наказу) про переведення ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, станом на цей, час відсутні підстави для внесения додаткових відомостей до трудової книжки позивача. З огляду на викладене, просить суд відмовити у позові.

Ухвалою суду від 16.04.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі №280/2479/21. Призначено підготовче судове засідання на 17.05.2021.

Протокольною ухвалою суду від 17.05.2021 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 10.06.2021.

Протокольною ухвалою суду від 10.06.2021 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду на 12.07.2021.

У судовому розгляді справи оголошувалась перерва до 15.07.2021.

Під час судового розгляду справи позивач підтримав заявлені вимоги, просив суд задовольнити позовну заяву.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні 15.07.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 з серпня 1991 року працює в органах прокуратури на різних посадах. Наказом Генерального прокурора від 26.05.2020 № 138к позивача поновлено на посаді заступника прокурора Запорізької області на підставі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.11.2019 у справі № 808/8770/14, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 про поновлення позивача на посаді заступника прокурора Запорізької області з 24.10.2014.

27.05.2020 ОСОБА_1 подано Генеральному прокурору заяву встановленої форми про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

За результатами проходження атестації, кадровою комісією № 16 винесено рішення від 11.12.2020 № 1 про успішне проходження ОСОБА_1 атестації.

На виконання вимог п. 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», обласною прокуратурою надано позивачу пропозицію від 30.12.2020 № 07-1264вих-20 про переведення на вакантні посади прокурорів у Запорізькій обласній прокуратурі, згоди на призначення до яких ОСОБА_1 не надано.

02.02.2021 за № 07-95вих-21 ОСОБА_1 вдруге надано пропозицію про переведення на вакантні посади прокурорів у Запорізькій обласній прокуратурі, згоду на призначення до яких ОСОБА_1 також не надано.

27.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до Запорізької обласної прокуратури для внесення до трудової книжки, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, запису про перейменування прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру.

Листом від 16.03.2021 вих № 07-1-21 Запорізька обласна прокуратура відмовила у внесені запису до трудової книжки у відповідності з п. 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

З вимогою вчинити певні дії, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Порядок ведення трудових книжок урегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Інструкція містить вичерпний перелік відомостей, які вносяться до трудової книжки працівника. Так, до трудової книжки, окрім іншого, вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення (п. 2.2 Інструкції).

Відповідно до пункту 2.15 Інструкції у разі перейменування, реорганізації чи перетворення підприємства (структурного підрозділу, зокрема відокремленого - філії, представництва тощо) про це окремим рядком у графі 3 розділу «Відомості про роботу» робиться відповідний запис, а у графі 4 проставляється підстава- наказ (рішення), його дата і номер.

Позивач стверджує про наявність у відповідача обов`язку із внесення запис у трудову книжку ОСОБА_1 про перейменування прокуратури Запорізької області на Запорізьку обласну прокуратуру, виходячи саме з того, що на думку позивача прокуратура Запорізької області лише змінила свою назву, а не зазнавала будь-якої реорганізації чи ліквідації.

Стосовно самого факту «ліквідації, реорганізації або скорочення кількості прокурорів органу прокуратури» суд зазначає, що статтею 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації.

Відповідно до ст.81 Цивільного кодексу України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах положення цього Кодексу поширюється, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч.3 ст.81 Цивільного кодексу України порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом.

Органи прокуратури України відносяться до юридичних осіб публічного права.

Слід звернути увагу, що ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то самого лише посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім. У зв`язку з цим при вирішенні спорів щодо поновлення на роботі працівників юридичної особи публічного права, про ліквідацію яких було прийнято рішення, судам належить, крім перевірки дотримання трудового законодавства щодо таких працівників, з`ясовувати фактичність такої ліквідації (чи мала місце у цьому випадку реорганізація). При вирішенні зазначеної категорії спорів підлягає оцінці і правовий акт, що став підставою ліквідації, зокрема: чи припинено виконання функцій ліквідованого органу, чи покладено виконання цих функцій на інший орган.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі № 21-8а14, від 28 жовтня 2014 року у справі № 21-484а14, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 802/651/16-а, від 24 вересня 2019 року у справі № 817/3397/15.

Наказом Генерального прокурора від 03 вересня 2020 року № 410 «Про окремі питання забезпечення початку роботи обласних прокуратур» відповідно до вимог Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», визначено перейменувати без зміни ідентифікаційних кодів юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичну особу «Прокуратура Запорізької області» у «Запорізька обласна прокуратура» із зазначенням, що цей наказ набирає чинності з дня початку роботи обласних прокуратур відповідно до рішення Генерального прокурора, прийнятого в порядку, визначеному пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Наказом Генерального прокурора від 08 вересня 2020 року № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур» відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року

При цьому, суд вважає, що відсутність факту ліквідації також підтверджується положеннями Закону №113-IX, яким до Закону №1697-VII були внесені зміни, зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури», що свідчить про фактичне перейменування органів прокуратури, а не ліквідації.

Згідно витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України Офіс Генерального прокурора та Запорізька обласна прокуратура не реорганізовані, не ліквідовані та в процесі реорганізації, припинення не перебувають. Код ЄДРПОУ залишився незміннім, що свідчить про відсутність ознак ліквідації та реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймав посаду, станом на час звільнення з посади.

При цьому, доказів скорочення посади позивача відповідачами до суду не надано.

Відтак, суд зазначає, що фактично зміни, які зазнав роботодавець позивача, відбулись у найменуванні державного органу, що не є ні ліквідацією, ні реорганізацією та саме по собі не створює скорочення штату працівників.

Отже, суд констатує, що дійсно, оскільки документально не підтверджено факту ліквідації чи реорганізації Прокуратури Запорізької області, а фактично встановлено перейменування вказаного органу в Запорізьку обласну прокуратуру, то за загальних підстав, мали б застосовуватись положення пункту 2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Проте, на думку суду, звернення позивача із вказаним позовом є намаганням останнього вирішити питання переведення його саме на адміністративну посаду у Запорізьку обласну прокуратуру після успішного проходження атестації.

Відповідно до п. 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ прокурори та слідчі органів прокуратури, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів і слідчих у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ передбачено, що у разі успішного проходження атестації прокурор за умови наявності вакансії та за його згодою може бути переведений Генеральним прокурором на посаду прокурора в Офіс Генерального прокурора, а керівником обласної прокуратури - на посаду прокурора у відповідній обласній прокуратурі та в окружній прокуратурі, яка розташована у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної обласної прокуратури.

На виконання вимог п. 18 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», обласною прокуратурою надано позивачу пропозицію від 30.12.2020 № 07-1264вих-20 про переведення на вакантні посади прокурорів у Запорізькій обласній прокуратурі, від яких останній відмовився. Відповідної згоди на призначення до яких ОСОБА_1 не надано.

02.02.2021 за № 07-95вих-21 ОСОБА_1 вдруге надано пропозицію про переведення на вакантні посади прокурорів у Запорізькій обласній прокуратурі, згоду на призначення до яких ОСОБА_1 також не надано.

Під час розгляду справи по суті позивач пояснив, що не надавав згоди на переведення за запропонованими вакансіями з огляду на те, що на його думку йому мали б запропонувати саме адміністративну посаду у Запорізькій обласній прокуратурі як рівнозначну тій, що він займав у Прокуратурі Запорізької області.

Слід зазначити, що порядок призначення прокурора на адміністративні посади, у тому числі і в Запорізьку обласну прокуратуру, здійснюється відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням підпункту 6 пункту 22 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури». А саме, призначення на посади, передбачені п.п. 4-15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про прокуратуру», здійснюється після відповідного схвалення Комісією з добору керівного складу органів прокуратури, склад і положення про яку затверджуються Генеральним прокурором.

Тобто, існує певна процедура призначення прокурора на адміністративну посаду.

Відтак, ухвалення рішення суду шляхом зобов`язання відповідача внести зміни до трудової книжки позивача фактично поставить позивача ще в більший стан правової невизначеності, оскільки у Запорізькій обласній прокуратурі відсутня така посада як «Заступник прокурора Запорізької області».

Крім того, вирішення питання про призначення прокурора на адміністративну посаду має здійснюватись у встановлений Законом спосіб, а не шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки про перейменування органу.

Також суд вважає, що захист прав особи саме у такий спосіб, який наразі обрав позивач, фактично нівелює всі положення Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», зокрема щодо необхідності проходження атестації тощо.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовної заяви, розподіл судових витрат в порядку ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29а, ) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 серпня 2021 року.

Суддя Л.Я. Максименко