Справа № 420/7481/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7481/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

27 серпня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» (вул. Велика Васильківська, 114, м. Київ, 03150) до Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням суду від 04.08.2021 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про корегування митної вартості товарів №UA500500/2021/000080/2 від 09.03.2021 року. Стягнуто з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» судовий збір у розмірі 3810,39 грн.

17.08.2021 року через канцелярію суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про стягнення судових витратна правничу допомогу у розмірі 6700,00 грн. та витрат понесених на послуги перекладача у розмірі 1200,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст.252 КАС України).

Відповідно ч. 3, 4 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що справа №420/7481/21 розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у письмовому провадженні. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» про ухвалення додаткового судового рішення розглянуто також в порядку письмового провадження.

Вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо здійсненим адвокатом робіт, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Судом встановлено, що з метою захисту своїх законних прав та інтересів між ТОВ «ЛБВ КАРГО» та адвокатом Шаповаловим Русланом Юрійовичем було укладено договір про надання правової допомоги №04/01 від 04 січня 2021 року.

25 квітня 2021 року між сторонами договору було укладено письмове доручення №25/04 до Договору про надання правової допомоги №04/01 від 04 січня 2021 року, згідно якого на виконання умов Договору клієнт доручає, а адвокат приймає доручення вчинити всі необхідні дії для визнання в судовому порядку протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості товарів №UA500500/2021/000080/2 від 09.03.2021 року. Даним дорученням сторонами погоджений гонорар адвоката за виконання даного доручення, який становить 6700,00 грн.

Адвокатський гонорар виражений у фіксованому розмірі, в якому не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги ТОВ «ЛБВ КАРГО» у зв`язку з розглядом справи №420/7481/21 представником надана копія договору про надання правової допомоги №04/01 від 04 січня 2021 року, копію письмового доручення №25/04 до Договору про надання правової допомоги №04/01 від 04 січня 2021 року

На підтвердження обсягу наданих послуг та понесення витрат на оплату відповідних послуг надана копія Акта наданих послуг від 10 серпня 2021 року, детальний опис робіт та копія платіжного доручення №1059 від 03 серпня 2021 року на суму 6700,00 грн.

Представником ТОВ «ЛБВ КАРГО» надані докази, які у повній мірі відображають факт надання товариству послуг з професійної правничої допомоги та оплату таких послуг в сумі 6700,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідачів не надходило.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із наданням послуг перекладача, суд виходить з наступного.

Склад та розмір витрат, пов`язаних із залученням перекладача, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із залученням перекладача, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. В свою чергу, відсутність документального підтвердження витрат на залучення перекладача, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 по справі №160/7049/19.

При вирішенні вказаного питання, суд враховує, що переклад документів, наданий суду позивачем з метою доведення своєї позиції, а понесені витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.

Представником позивача в підтвердження понесення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 1200,00 грн. надано акт здачі-прийомки виконаних робіт від 28 травня 2021 року щодо перекладу та оформлення документів; платіжне доручення на оплату перекладу № 1001 від 31 травня 2021 року.

Надані до суду докази в сукупності підтверджують розмір понесених ТОВ «ЛБВ КАРГО» витрат на послуги з перекладу в сумі у розмірі 1200,00 грн.

При цьому, переклад замовлено відносно документів, які безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи та обумовлені вирішеним спором, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача у заявленому розмірі.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд вважає, що заява представника ТОВ «ЛБВ КАРГО» підлягає задоволенню, про що необхідно ухвалити додаткове рішення по справі 420/7481/21.

Керуючись ст. ст.132,137,139,243,246,252,255,293,295 КАС України суд,-

ВИРІШИВ :

Прийняти по справі №420/7481/21 додаткове рішення, яким стягнути з Одеської митниці Держмитслужби (вул. Лип Івана та Юрія, 21 А, м. Одеса, 65078, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБВ КАРГО» (вул. Велика Васильківська, 114, м. Київ, 03150,) витрати зі сплати професійної правничої допомоги у розмірі 6700,00 грн. (шість тисяч сімсот гривень) та витрати пов`язані із залученням перекладачів у розмірі 1200,00 грн. (одна тисяча двісті гривень) .

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва