Справа № 640/22660/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 серпня 2021 року м. Київ № 640/22660/21

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючої судді Клочкової Н.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІГОЛ»

до Державної податкової служби України,

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві,

про визнання протиправною бездіяльності, стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІГОЛ» (надалі - позивач), адреса: 46008, м. Тернопіль, вулиця Танцорова, буд. 14 до Державної податкової служби України (надалі - відповідач 1), адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (надалі - відповідач 2), адреса: 01601, місто Київ, вулиця Терещенківська, будинок 11-А, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невиконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2016 року у справі №826/22587/15;

- стягнути з Державного бюджету України через ГУ ДКС України у м. Києві на користь ТОВ «АЛІГОЛ» заборгованість із відшкодування податку на додану вартість в розмірі 11 242 033,00 грн.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, а саме з пункту 1 прохальної частини позовної заяви позивачем заявлено вимогу про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2016 у справі №826/22587/15. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане судове рішення набрало законної сили.

Суд звертає увагу позивача на наступне.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами статті 373 КАС України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 Європейський суд вказав, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». Право на судовий захист було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу позивача також на те, що вище зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі №816/2016/17.

З аналізу змісту позову суд дійшов висновку, що позивачем оспорюється бездіяльність Державної податкової служби України щодо невиконання Постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2016 року у справі №826/22587/15.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно даних КП "Діловодство спеціалізованого суду" на виконання рішення у справі №826/22587/15 від 28.03.2016 було видано виконавчі листи від 29.06.2016.

Суд звертає увагу позивача, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено звернення з позовною заявою із вимогами щодо виконання рішення суду.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає бездіяльність відповідача щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2016 у справі №826/22587/15 порушенням його прав чи інтересів, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення та зобов`язання вчинити певні дії по виконанню рішення суду, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, суд пропонує позивачу привести позовну заяву у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких підстав, оскільки судом встановлено, що позивачем подано позовну заяву без додержання вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність надання позивачу п`ятиденного строку для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви з уточненням змісту позовних вимог, в яких зазначити зміст позовних вимог відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, разом з її копією відповідно до кількості учасників справи або відкликання заяви та подання заяви у справі №826/22587/15 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 160-162, частиною 1, 2 статті 169, статтею 241-243, 248, 370, 373, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «АЛІГОЛ» залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Клочкова