Справа № 640/8500/20
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8500/20 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенко Я.М.,

за участю секретаря Кірієнко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2021,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 , обчисленої за статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з 15097,10 грн. до 11197,38 грн. при проведенні перерахунку пенсії 01 жовтня 2017 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 у розмірі 13 730,00 грн., починаючи з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року, в розмірі 14350,00 грн., починаючи з 01 липня 2018 року по 30 листопада 2018 року, в розмірі 14970,00 грн., починаючи з 01 грудня 2018 року по 30 червня 2018 року, і в розмірі 15097,10 грн, починаючи з 01 липня 2019 року з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2021 закрито провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Також вказано, що позивач має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки саме зменшення розміру пенсії було предметом позову у даній справі, а суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про тотожність предмету спору у справах № 640/8500/20 та № 640/12161/19.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, що не заважає розгляду справи.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №640/12161/19 набрала законної сили з дати її прийняття, тобто 20 січня 2020 року, а отже, є така, що набрала законної сили, постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає таке.

Пунктом 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, в яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

З огляду на положення пункту 4 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України з одним і тим же позовом можна лише раз звернутися до суду за захистом.

Недопустимість повторного звернення із вимогами, щодо яких є таке, що набрало законної сили судове рішення, обумовлено загальним принципом, визначеним у пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України в якості основної засади судочинства - обов`язковість судового рішення.

Аналогічний правовий висновок стосовно недопустимості повторного звернення викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №9901/433/18.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем в доводах апеляційної скарги не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, які під час розгляду справи були правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/12161/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 жовтня 2019 року у справі №640/12161/19 було залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року та набрало законної сили, що не спростовано апелянтом.

Так, предметом спору у справі №640/12161/19 було:

- визнання протиправними дій Головного управління ПФУ в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, внаслідок чого основний розмір пенсії зменшився з 14973,24 грн. до 11197,38 грн., при проведенні перерахунку пенсії 01 жовтня 2017 року;

- визнання протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо перерахунку та виплати пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року та з 01 липня 2018 року з розрахунку основної пенсії у зменшеному розмірі - 10282,91 грн., замість належної - 13 843,16 грн.;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% та виплачувати пенсію з урахуванням виплачених сум у розмірі 13 730,00 грн., починаючи з 01 січня 2018 року до 30 червня 2018 року, а з 01 липня 2018 року та у подальшому - в розмірі 14350,00 грн.

Як підставу визнання протиправними дій Головного управління ПФУ в м. Києві позивач зазначив, як у первісному позові у справі №640/12161/19, так і у новому позові у цій справі, те, що обмеження щодо встановлення максимального розміру пенсії діяли до 31 грудня 2017 року, а, починаючи з 1 січня 2018 року позивачу мала б виплачуватись пенсія відповідно до первинного обчислення, а саме, з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%.

Порівнюючи зміст позовних вимог у справах № 640/8500/20 та № 640/12161/19 та оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з тим, що склад учасників спірних правовідносин, предмет та підстави, якими обґрунтовано звернення до суду із зазначеними позовами є тотожними, а відмінність полягає лише у тому, що у даній справі позивач оскаржує протиправність дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача, обчисленої за статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з 15 097,10 грн. до 11 197,38 грн. при проведенні перерахунку пенсії з 01 жовтня 2017 року, а в первісному позові - дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, внаслідок чого основний розмір пенсії зменшився з 14 973,24 грн. до 11 197,38 грн., при проведенні перерахунку пенсії 01 жовтня 2017 року та дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії позивача з 01 жовтня 2017 року, 01 січня 2018 року та з 01 липня 2018 року з розрахунку основної пенсії у зменшеному розмірі - 10 282, 91 грн., замість належної - 13 843, 16 грн., проте, при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

В контексті викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками окружного адміністративного суду за наслідками розгляду позовної заяви, позаяк в межах спірних правовідносин є така, що набрала законної сили, постанова суду у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав на наявність підстав для закриття провадження у даній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Колегією суддів враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.04.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко

Повний текст складено 27.08.2021.