Справа № 120/9307/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 серпня 2021 р. Справа № 120/9307/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправними та скасування постанов

УСТАНОВИВ

11.08.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (далі - позивач) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі - відповідач).

У позовні заяві позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 22.07.2021 ВП № 66181453 «Про стягнення виконавчого збору» в частині суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 22.07.2021 ВП № 66181453 «Про відкриття виконавчого провадження» в частині стягнення суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на підставі виконавчого листа № 120/3590/20 від 30.04.2021 відповідачем 22.07.2021 було відкрито виконавче провадження № 66181453 про зобов`язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. Також постановлено стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виконавчий збір у розмірі 24000,00 грн.

При відкритті виконавчого провадження № 66181453 відповідачем прийнято постанову від 22.07.2021 про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн.

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн та постанову про стягнення виконавчого збору незаконними, а тому просить їх скасувати.

Мотивуючи протиправність постанов позивач просить врахувати, що на виконання рішення суду у справі № 120/3590/20-а Департаментом здійснено донарахування присудженої допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 6800,00 грн. У зв`язку з відсутністю на рахунках Департаменту коштів для виплати допомоги за судовим рішенням, для виконання судового рішення в частині виплати коштів немає законних підстав.

Тому, Департаментом направлено листа до Департаменту соціальної та молодіжної політики обласної державної адміністрації від 26.03.2021 № 08-00-008-19078 для вжиття заходів щодо виплати, а саме виділення з Державного бюджету України необхідних коштів.

Із урахуванням цього, позивач вважає, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду у справі № 120/3590/20-а, відтак, на думку Департаменту, відсутні підстави для стягнення із боржника суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. у виконавчому провадженні від 22.07.2021 ВП № 66181453.

Незаконність спірних постанов Департамент пов`язує також із порушенням органом ДВС п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", в силу якого виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Крім цього, позивач неправомірність постанов обґрунтовував тим, що рішення суду яке перебуває на примусовому виконанні є рішенням майнового характеру, а тому державний виконавець помилково визначив суму виконавчого збору керуючись нормою ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою від 16.08.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 66181453 або їх оригінал для огляду судом.

20.08.2021 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та зазначає, що за приписами статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Відтак відповідач наголошує, що стягнення виконавчого збору пов`язується з початком примусового виконання, а примусове виконання розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження. Отже, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Тому відповідач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про стягнення виконавчого збору з позивача прийняті в межах норм законодавства про виконавче провадження, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Також на виконання ухвали від 27.07.2021 відповідачем надано оригінал матеріалів виконавчого провадження ВП № 66181453.

Дата ухвалення рішення обумовлена, в тому числі, перебуванням судді у справі в період з 20.08.2021 по 27.08.2021 в щорічній відпустці на підставі Наказу від 09.08.2021 № 114-в/к.

Надавши оцінку аргументам сторін, що висвітлені у заявах по суті справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 120/3590/20-а, яке набрало законної сили 19.04.2021, задоволено позов ОСОБА_1 та з поміж іншого, зобов`язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

30.04.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 120/3590/20-а з метою виконання судового рішення.

22.07.2021 стягувач ОСОБА_1 звернувся до заступника начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою про примусове виконання рішення суду на підставі вказаного виконавчого листа.

22.07.2021 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк І.М. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 66181453 з метою виконання рішення суду про зобов`язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 22.07.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 66181453.

Супровідними листами від 22.07.2021 № 10037/2.3-22/2 та № 10042/2.3-22/2 відповідач направив зазначені постанови позивачу для відома та виконання.

Позивач не погоджується із законністю постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження у частині стягнення виконавчого збору та про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000,00 грн, а тому звернувся до суду з позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення, зокрема, на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Частиною першою статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що державний виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Статтею 27 Закону № 1404-VІІІ надано визначення поняття "виконавчий збір" та унормовано питання щодо його розміру, порядку та підстав стягнення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону № 1404-VІІІ державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 17 ч. 1 ст. 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (ч. 9 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ).

З аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення; про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, при цьому одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем приймається постанова про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

При цьому стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Також окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802.

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Таким чином, стягнення виконавчого збору зумовлюється лише фактом початку примусового виконання (відкриттям виконавчого провадження) та не ставиться у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження. Крім того, на момент відкриття виконавчого провадження державний виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо виконання судового рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом №1404-VIII не передбачено.

Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 360/3324/19 та від 23.12.2020 у справі № 620/334/20.

Судом встановлено, що 22.07.2021 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк І.М. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 66181453 з метою виконання рішення суду про зобов`язання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову від 22.07.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн у виконавчому провадженні № 66181453.

При цьому з матеріалів виконавчого провадження видно, що на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 120/3590/20-а не виконано.

Суд наголошує, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Водночас стягнення з боржника виконавчого збору у постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.

Отже, приймаючи постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору від 22.07.2021, державний виконавець діяв правомірно, оскільки до прийняття таких рішень його зобов`язує закон.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у спосіб, що визначений законами України.

Судом встановлено, що спірними постановами від 22.07.2021 державним виконавцем вирішено стягнути із позивача (боржника у виконавчому провадженні) виконавчий збір у сумі 24000,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваної постанови з точки зору дотримання державним виконавцем встановленого Законом способу визначення суми виконавчого збору, суд враховує таке.

Розмір виконавчого збору згідно положень ч. 2 та 3 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначається виходячи з характеру вимог, за якими ухвалено судове рішення та яке підлягає виконанню за виконавчим документом. Тобто, якщо це рішення "майнового характеру", то розмір виконавчого збору становить 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. А якщо ж виконується рішення немайнового характеру, виконавчий збір з боржника - юридичної особи стягується в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2021 рік встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-IX, та з 01.01.2021 по 30.11.2021 такий розмір становить 6000 грн. на місяць.

Як слідує із матеріалів справи постановами державного виконавця від 22.07.2021 вирішено стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради виконавчий збір в сумі 24000 грн., тобто виходячи із чотирьох розмірів мінімальної заробітної плати (4 х 6000грн.) як за виконання рішення немайнового характеру.

Аналізуючи правову природу рішення яке підлягало виконання у рамках виконавчого провадження на предмет того, чи можна його вважати рішенням "немайнового характеру", суд зважає на те, що за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 120/3590/20-а, на підставі якого 30.04.2021 видано виконавчий лист: «Зобов`язано Департамент соціальної політики Вінницької міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.». Відтак, враховуючи, що у вказаному рішенні не визначено суму коштів яка підлягає виплаті на користь стягувача, суд вважає, що ним вирішено немайновий спір.

Цей висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 25.06.2020 справа № 286/84/17.

Наведене кореспондується також з положеннями статті 63 Закону № 1404-VІІІ, за змістом якої немайновими рішеннями є рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Отже, за таких обставин, розмір виконавчого збору за примусове виконання судового рішення немайнового характеру державним виконавцем відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ визначено правильно.

Щодо твердження позивача про те, що виконання рішення суду від 17.03.2021 у справі № 120/3590/20-а має відбуватися на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що в силу п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ звільняє боржника від обов`язку сплачувати виконавчий збір, то суд зазначає наступне.

Відповідно ч. 1 до ст. 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Як встановлено судам та вбачається з матеріалів справи, боржник - Департамент соціальної політики Вінницької міської ради є органом місцевого самоврядування (а.с.21-25).

Однак, як свідчить зміст ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», органи місцевого самоврядування не відносяться до суб`єктів (боржників), за якими держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна.

Отже, у спірних правовідносинах, держава не виступає гарантом виконання зобов`язань за механізмами, передбаченими Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому твердження позивача про те, що виконання рішення суду має відбуватися на підставі Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», що згідно п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ звільняє боржника від обов`язку сплачувати виконавчий збір є помилковими.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 804/5950/17 та в постанові від 25.06.2020 у справі № 286/84/17.

Згідно з частиною першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, надавши оцінку доводам учасників справи та наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Заводнюк І.М. про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2021 в частині стягнення суми виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. та постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000,00 грн. від 22.07.2021 у виконавчому провадженні ВП № 66181453 прийняті відповідно до норм Закону № 1404-УІІІ, а тому суд не вбачає підстав для визнання таких постанов протиправними і такими що підлягають скасуванню.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача та відповідача, оцінивши докази у справі, суд доходить висновку, що у позові слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, сплачена позивачем при зверненні до суду сума судового збору та інші заявлені витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 272, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Департамент соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050, );

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Богоніс Михайло Богданович