Справа № 120/5643/20-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5643/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Віятик Н.В.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

25 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

прокурора: Ярмощука В.П.,

представника позивача: Королюк О.В.,

представника відповідача: Вельгус І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворона В.М. в інтересах держави в особі Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар`єр" до Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Могилів-Подільський кар`єр" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позов задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації щодо ненадання Приватному акціонерному товариству "Могилів-Подільський кар`єр" висновку з оцінки впливу на довкілля;

- зобов`язано Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації надати Приватному акціонерному товариству "Могилів-Подільський кар`єр" висновок з оцінки впливу на довкілля;

- в решті позовних вимог відмовлено;

- стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Могилів-Подільський кар`єр" сплачений при звернені до суду судовий збір у розмірі 1401 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворон В.М. в інтересах держави в особі Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

07 липня 2021 року протокольною ухвалою суду замінено відповідача Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації на його правонаступника - Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації та відкладено розгляд справи на 11 серпня 2021 року.

В судовому засіданні представники відповідача та апелянта доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Приватне акціонерне товариство "Могилів-Подільський кар`єр" здійснює виробничу діяльність з видобування пісковиків на Озаринецько-Немійському родовищі на підставі спеціального дозволу на користування надрами №951 від 07.07.1997.

Приватне акціонерне товариство "Могилів-Подільський кар`єр" в порядку продовження строку дії вищевказаного дозволу на користування надрами та з метою планової діяльності на відпрацювання залишку балансових запасів Озаринецько- Немійського родовища пісковику розпочали процедуру здійснення оцінки впливу на довкілля.

Так, позивач підготував Звіт з оцінки впливу планової діяльності на довкілля (реєстраційний номер справи у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля 0).

В межах процедури оцінки впливу на довкілля проведено громадські обговорення планової діяльності після подання звіту з оцінки впливу на довкілля, що відповідачем не заперечується.

В подальшому Департаментом агропромислового розвитку екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації було здійснено аналіз інформації, наданої суб`єктом господарювання у звіті з оцінки впливу на довкілля та листом від 30.01.2020 №08-02-11/864 повідомив ПрАТ "Могилів-Подільський кар`єр" про відмову у видачі документа дозвільного характеру - висновку з оцінки впливу на довкілля по планованій діяльності.

Зокрема, відповідач в листі від 30.01.2020 вказує на зауваження за результатами розгляду звіту для надання висновку з оцінки впливу на довкілля, а саме:

- наявність на території планової діяльності об`єкту Смарагдової мережі

- відсутність оцінки впливу планової діяльності на водно-болотні угіддя, що є середовищем для водоплавних птахів міжнародного значення "Лядова-Мурафа";

- відсутності у Звіті підтверджуючих відомостей щодо наявності або відсутності видів флори і фауни, занесених до Червоної книги України та рідкісних рослинних угрупувань, які підлягають охороні;

- відсутності у Звіті оцінки впливу на об`єкти ПЗФ, а саме: геологічну пам`ятку природи місцевого значення "Відслонення Могилівської світи" та геологічну пам`ятку природи місцевого значення "Протерозійські пісковики";

- відсутності у Звіті підтверджуючих матеріалів та відомостей щодо відсутності об`єктів архітектурної, археологічсної та культурної спадщини.

Так, керуючись п. 5 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", яким визначено підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру, відповідач повідомив про відмову у видачі документа дозвільного характеру. Вказав, що надання відмови щодо видачі висновку оцінки впливу на довкілля є остаточним рішенням та справа №0 у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля закрита.

Судом встановлено, що позивач, ознайомившись з листом від 30.01.2020 направив відповідачу лист від 01.04.2020 №18, в якому наведено спростування недоліків, які були зазначені Департаментом агропромислового розвитку екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації та доопрацьовано сам звіт, з проханням видати Висновок з оцінки впливу на довкілля.

Однак відповідач, не прийнявши висновку, надав лист- роз`яснення від 10.04.2020 №08-01-12/2682, згідно якого, посилаючись на п. 8 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", повідомив, що у зв`язку зі змінами проектної документації потрібно здійснювати повторну оцінку впливу на довкілля та додатково вказав нові вимоги, зокрема:

- межі водно-болотних угідь "Лядова-Мурафа" слід визначати згідно картографічних матеріалів розміщених на офіційному сайті Бюро Рамсарської конвенції за адресою https://rsis.ramsar.org/ris/2387

- вплив планованої діяльності на види флори і фауни занесені до Червоної книги України та міжнародних природоохоронних списків необхідно здійснити з залученням фахівців біологів із зазначенням їх посад та наукових ступенів; оцінку впливу на біорізноманіття необхідно здійснювати методами та в терміни, що дозволяють фахово оцінити вплив планованої діяльності на види та оселища.

В свою чергу, позивач листом від 09.09.2020 № 32 направив на адресу Департаменту агропромислового розвитку екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації пояснення щодо зауважень викладених в листі відповідача від 10.04.2020 та експертний висновок щодо наявності на території Озаринецько-Немійського родовища пісковиків видів флори та фауни, занесених до Червоної книги України, рослинних угрупувань, занесених до Зеленої книги України, оселищ, які перебувають під охороною Бернської конвенції.

Проте, відповідач листом від 23.09.2020 №08-02-15/08-98 повідомив позивача про необхідність здійснення процедури з повторної оцінки впливу на довкілля, посилаючись на п. 8 ст. 9 Закон України "Про оцінку впливу на довкілля" та вказав на неможливість проводження господарської діяльності підприємства у зв`язку з її проведенням у межах водно-болотних угідь міжнародного значення "Лядова-Мурафа" №2387.

Позивач, вважаючи бездіяльність Департаменту агропромислового розвитку екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації, яка полягає у ненаданні висновку оцінки впливу на довкілля відповідно до вимог Закону України "Про дозвільну систему" протиправною, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів установлює Закон України "Про оцінку впливу на довкілля".

Відповідно до визначень, наведених у ст.1 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", вплив на довкілля (далі - вплив) - будь-які наслідки планованої діяльності для довкілля, в тому числі наслідки для безпечності життєдіяльності людей та їхнього здоров`я, флори, фауни, біорізноманіття, ґрунту, повітря, води, клімату, ландшафту, природних територій та об`єктів, історичних пам`яток та інших матеріальних об`єктів чи для сукупності цих факторів, а також наслідки для об`єктів культурної спадщини чи соціально-економічних умов, які є результатом зміни цих факторів.

Планована діяльність - планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Уповноважений територіальний орган - обласні, міські Київська та Севастопольська державні адміністрації (відповідний підрозділ з питань екології та природних ресурсів), орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів.

Уповноважений центральний орган - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Як визначено в ч.1 ст.2 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає: 1)підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до ст.ст.5, 6 та 14 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля"; 2)проведення громадського обговорення відповідно до ст.ст.7, 8 та 14 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля"; 3)аналіз уповноваженим органом відповідно до ст.9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації; 4)надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого п.3 ч.1 ст.2 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля"; 5)врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до ст.11 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Частиною 1 ст.3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" встановлено, що здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної ч.ч.2 і 3 цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Оцінці впливу на довкілля не підлягає планована діяльність, спрямована виключно на забезпечення оборони держави, ліквідацію наслідків надзвичайних ситуацій, наслідків антитерористичної операції на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України.

В силу ч.4 ст.3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" забороняється розпочинати провадження планованої діяльності, визначеної ч.ч. 2 і 3 цієї статті, без оцінки впливу на довкілля та отримання рішення про провадження планованої діяльності.

Згідно з ч.6 цієї ж статті, забороняється провадження господарської діяльності, експлуатація об`єктів, інші втручання в природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, якщо не забезпечено в повному обсязі додержання екологічних умов, передбачених у висновку з оцінки впливу на довкілля, рішенні про провадження планованої діяльності та проектах будівництва, розширення, перепрофілювання, ліквідації (демонтажу) об`єктів, інших втручань у природне середовище і ландшафти, у тому числі видобування корисних копалин, використання техногенних родовищ корисних копалин, а також змін у цій діяльності або подовження строків її провадження.

Отже, для провадження планованої ПрАТ "Могилів-Подільський кар`єр" діяльності по видобуванню пісковиків для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового на Озаринецько-Немійському родовищі у Могилів-Подільському районі Вінницької області, необхідно здійснити процедури оцінки впливу такої діяльності на довкілля.

При цьому, надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля (який повинен ураховувати результати аналізу інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації) є однією з ланок здійснення процедури оцінки впливу на довкілля (як це передбачено ст.2 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля").

Питання надання висновку з оцінки впливу на довкілля регламентується ст.9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля".

Так, як визначено в ч. 1 статті 9 цього Закону, уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених ч.ч.3, 4 ст.5 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

Частинами 3-5 цієї ж статті передбачено, що при підготовці висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених ч.ч.3, 4 ст.5 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», - уповноважений центральний орган розглядає та бере до уваги звіт з оцінки впливу на довкілля та звіт про громадське обговорення.

В описовій частині висновку з оцінки впливу на довкілля наводиться інформація про: 1)здійснену процедуру оцінки впливу на довкілля; 2)врахування звіту з оцінки впливу на довкілля; 3)враховані та відхилені зауваження та пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення.

У висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених ч.ч.3, 4 ст.5 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", - уповноважений центральний орган: 1)зазначає тип, основні характеристики та місце провадження планованої діяльності; 2)визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності; 3)встановлює умови використання території та природних ресурсів під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності; 4)встановлює умови щодо охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності; 5)встановлює умови щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій та усунення їх наслідків; 6)встановлює умови щодо зменшення транскордонного впливу планованої діяльності, щодо якої здійснювалася процедура оцінки транскордонного впливу; 7)якщо з оцінки впливу на довкілля випливає необхідність: здійснення компенсаційних заходів - покладає обов`язок із здійснення таких заходів; запобігання, уникнення, зменшення (пом`якшення), усунення, обмеження, а також моніторингу впливу планованої діяльності на довкілля - покладає обов`язок із здійснення відповідних дій; здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування - визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом; здійснення післяпроектного моніторингу - визначає порядок, строки та вимоги до його здійснення.

Якщо з оцінки впливу на довкілля з розглянутих виправданих альтернативних варіантів виявляється екологічно обґрунтованим варіант, відмінний від запропонованого суб`єктом господарювання, за письмовою згодою із суб`єктом господарювання у висновку з оцінки впливу на довкілля зазначається погоджений варіант здійснення планованої діяльності.

Відповідно до ч.ч. 6-9 ст.9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", висновок з оцінки впливу на довкілля надається суб`єкту господарювання безоплатно протягом 25 робочих днів з дня завершення громадського обговорення, а в разі здійснення процедури оцінки транскордонного впливу - з дня завершення цієї процедури та затвердження рішення про врахування результатів оцінки транскордонного впливу на довкілля. До висновку з оцінки впливу на довкілля додається звіт про громадське обговорення.

Уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених ч.ч.3, 4 ст.5 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", - уповноважений центральний орган оприлюднює висновок з оцінки впливу на довкілля протягом трьох робочих днів з дня його прийняття у спосіб та в порядку, визначені ст.4 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", та протягом цього ж строку вносить його до Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля.

Висновок з оцінки впливу на довкілля втрачає силу через п`ять років у разі, якщо не було прийнято рішення про провадження планованої діяльності. Якщо до отримання рішення про провадження планованої діяльності внесено зміни до проектної документації чи зміни до законодавства, які вимагають зміни екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля, оцінка впливу на довкілля здійснюється повторно.

Висновок з оцінки впливу на довкілля та інші результати оцінки впливу на довкілля протягом п`яти років з дня прийняття рішення про провадження планованої діяльності можуть бути використані для отримання інших документів дозвільного характеру, передбачених законодавством, за умови що вони не передбачають встановлення (затвердження) змін у діяльності, затвердженій (схваленій) рішенням про провадження планованої діяльності або подовження строків її провадження.

Окрім того, згідно з ч.10 ст.9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", порядок передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та порядок фінансування оцінки впливу на довкілля затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідний Порядок передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та фінансування оцінки впливу на довкілля затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2017 року (далі - Порядок №1026).

Зокрема, п.12 Порядку №1026 визначено, що за результатами розгляду документів, поданих суб`єктом господарювання для отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, уповноважений центральний орган або уповноважений територіальний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля за формою згідно з додатком 5.

Відмова у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля або його анулювання здійснюється згідно з вимогами Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Згідно з додатком до Закону України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", висновок з оцінки впливу на довкілля є документом дозвільного характеру у сфері господарської діяльності.

Відтак, суд зазначає, що відповідно до норм Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", Порядку передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та фінансування оцінки впливу на довкілля, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2017 року №1026, надання компетентним суб`єктом владних повноважень документу дозвільного характеру - висновку з оцінки впливу на довкілля є його обов`язком, а відмова в його наданні може мати місце виключно з підстав, що передбачені Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюється вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, анулювання документа дозвільного характеру.

Як визначено в ч.5 ст.4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

-подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

-виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;

-негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

У разі усунення суб`єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб`єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом.

При повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Судом встановлено, що відповідачем за наслідком розгляду матеріалів справи щодо видобування пісковиків для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового на Озаринецько-Немійському родовищі у Могилів-Подільському районі Вінницької області надано позивачу лист від 30.01.2020 №08-02-11/864, яким проінформовано про відмову у видачі документа дозвільного характеру, висновку з оцінки впливу на довкілля.

Як на підставу для відмови він послався на ч. 5 статті 4-1 Закону України № 2806-IV, зокрема необґрунтовано факт подання позивачем неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог відповідача, викладених в листі від 30.01.2020, позивач 01.04.2020, керуючись абзацом 8 ч. 5 ст. 4-1 цього закону, а саме у разі усунення суб`єктом господарювання причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, повторний розгляд документів здійснюється дозвільним органом у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня отримання відповідної заяви суб`єкта господарювання, документів, необхідних для видачі документа дозвільного характеру, і документів, які засвідчують усунення причин, що стали підставою для відмови у видачі документа дозвільного характеру, якщо інше не встановлено законом, звернувся до відповідача із листом, до якого додав доопрацьований звіт та просив видати висновок з оцінки впливу на довкілля.

Абзацом 9 ч. 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" передбачено, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру з причин, раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику (за винятком неусунення чи усунення не в повному обсязі заявником причин, що стали підставою для попередньої відмови).

Однак, в порушення цієї норми, відповідач своїм листом від 10.04.2020 №08-01-12/2682 відмовив у наданні висновку про оцінку впливу на довкілля та посилаючись на п. 8 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", повідомив, що у зв`язку зі змінами проектної документації потрібно здійснювати повторну оцінку впливу на довкілля та додатково вказав нові недоліки Звіту.

Виходячи з наведеного в сукупності та враховуючи, що іншими законами, у тому числі спеціальним Законом № 2059-VIII, не встановлено інших чи додаткових підстав для відмови у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля, суд дійшов висновку про те, що виключними підставами для відмови у наданні такого документа (висновку) є лише ті, що наведені у частині п`ятій статті 4-1 Закону № 2806-IV.

А тому, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що Департаментом агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у ненаданні висновку з оцінки впливу на довкілля.

Суд критично сприймає посилання відповідача на те, що неможливо видати висновок, оскільки відмова щодо видачі висновку з оцінки впливу на довкілля є остаточним рішенням та справа № 0 у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля закрита.

Так, відповідач, зазначає, що механізм передачі суб`єктом господарювання документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля, вимоги до форми, складу та її змісту та фінансування оцінки впливу на довкілля регулюється Постановою КМУ від 13 грудня 2017 р. №1026 "Про затвердження Порядку передачі документації для надання висновку з оцінки впливу на довкілля та фінансування оцінки впливу на довкілля та Порядку ведення Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля".

Відповідач вказує, що Порядок № 1026 містить визначені типові шаблони Повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, Оголошення про початок громадського обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля, Звіт з оцінки впливу на довкілля та Висновок з оцінки впливу на довкілля.

Однак шаблону Рішення про відмову у видачі висновку Порядок № 1026 не містить. Таким чином, відповідач стверджує, що рішення про відмову у видачі висновку з ОВД ним внесено в розділ "Висновок з ОВД" Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля. На момент завантаження в Реєстр рішення, розділ "Рішення про відмову у видачі висновку" був відсутній, а тому адміністраторами системи дозвільного органу всі рішення чи то про видачу Висновку з ОВД чи відмову у його видачі - завантажувались у розділ "Висновок з оцінки впливу на довкілля".

Так, суд зазначає, що відповідач не може посилатись на відсутність в Реєстрі відповідного шаблону Рішення про відмову у видачі висновку як на обґрунтування своєї позиції та ставити її в вину позивачу, оскільки в межах розгляду даної справи, саме на Департамент агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації покладено було обов`язок прийняти Висновок з оцінки впливу на довкілля в установлений законом спосіб.

Суд, вирішуючи даний спір, також відзначає, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20.01.2012 "Рисовський проти України" зазначив, що ризик будь-якої помилки державного органу, у тому числі тої, причиною якої є їх власна недбалість, повинен покладатись на саму державу та її органи.

Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. З іншого боку, Потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

Це є "гарантією стабільності суспільних відносин", яка породжує у громадян впевненість у тому, що їх існуюче правове становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, тому саме на державний орган покладається обов`язок виправити свої помилки.

Доводи апелянта про те, що позивачем документи, які стосувались проходження процедури оцінки впливу на довкілля були подані не у спосіб, передбачений Порядком № 1026, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вже зазначалось вище, після відмови у видачі висновку з оцінки впливу на довкілля справа у Єдиному реєстрі з оцінки впливу на довкілля закрита. А тому, після внесення такої інформації додавання будь-якої іншої інформації в електронному кабінеті є неможливим.

Суд також зазначає, що відмова відповідача, оформлена листом від 10.04.2020 № 08-01-12/2682 не ґрунтується на нормах законодавства, позаяк Департаментом, в порушення вимог абзацу 9 ч. 5 ст. 4-1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", яким передбачено, що при повторному розгляді документів не допускається відмова у видачі документа дозвільного характеру, з причин раніше не зазначених у письмовому повідомленні заявнику, не прийнято, за наслідком розгляду Звіту позивача висновку про надання висновку з оцінки впливу на довкілля у встановленій законом формі.

Судова колегія вважає, що відповідач замість того, що внести зауваження, пропозиції або умови щодо обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля фактично відмовив у видачі висновку, чим позбавив позивача можливості через електронний кабінет внести доопрацьований звіт.

Зокрема, щодо посилань апелянта на необхідність повторного проходження процедури оцінки впливу на довкілля, відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" суд зазначає наступне.

Пунктом 8 ст. 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" визначено, що висновок з оцінки впливу на довкілля втрачає силу через п`ять років у разі, якщо не було прийнято рішення про провадження планованої діяльності. Якщо до отримання рішення про провадження планованої діяльності внесено зміни до проектної документації чи зміни до законодавства, які вимагають зміни екологічних умов, визначених у висновку з оцінки впливу на довкілля, оцінка впливу на довкілля здійснюється повторно.

Так, вищевказана норма регулює виключно підстави повторного проходження процедури оцінки впливу на довкілля у разі необхідності внесення змін до отриманого висновку і не розповсюджує свою дію на правовідносини, що виникають до отримання такого висновку з оцінки впливу на довкілля.

Також необґрунтованими слід вважати висновки відповідача щодо відсутності можливості розгляду ним доопрацьованих документів, що створюються у процесі оцінки впливу на довкілля, оскільки таке право прямо передбачено положеннями Закону № 2806-IV, норми якого були застосовані відповідачем при оцінці документів позивача.

При цьому, враховує позицію Європейського суду з прав людини, що необмежена дискреція органів влади є свавіллям і вона повинна регламентуватися певними чіткими законодавчими нормами. Так, у рішенні від 17.02.2004 в справі "Маестрі проти Італії" зазначено, що "внутрішнє законодавство… повинно передбачати заходи правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів в права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які зачіпають фундаментальні права, надання органам влади необмеженого розсуду при здійсненні своєї влади суперечило би одному з основних принципів демократичного суспільства, який закріплений у Конвенції, - принципу верховенства права".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однак, встановлені дійсні обставини справи засвідчують, що відповідач не дотримався такого конституційного припису та не прийняв рішення, яке ґрунтується на нормі закону.

Не надавши ж такого висновку, відповідач допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим, його слід зобов`язати до вчинення відповідних дій, що є ефективним заходом захисту прав та інтересів позивача, а саме до зобов`язання надати позивачу висновок з оцінки впливу на довкілля.

При цьому судом не досліджувалось наявність чи відсутні підстав для надання позитивного чи негативного висновку з оцінки впливу на довкілля, оскільки такі не були предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

Так, згідно частин 1,2,5 статті 9 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля", уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження.

Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.

У висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган:

1) зазначає тип, основні характеристики та місце провадження планованої діяльності;

2) визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності;

3) встановлює умови використання території та природних ресурсів під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності;

4) встановлює умови щодо охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності;

5) встановлює умови щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій та усунення їх наслідків;

6) встановлює умови щодо зменшення транскордонного впливу планованої діяльності, щодо якої здійснювалася процедура оцінки транскордонного впливу;

7) якщо з оцінки впливу на довкілля випливає необхідність:

здійснення компенсаційних заходів - покладає обов`язок із здійснення таких заходів;

запобігання, уникнення, зменшення (пом`якшення), усунення, обмеження, а також моніторингу впливу планованої діяльності на довкілля - покладає обов`язок із здійснення відповідних дій;

здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування - визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом;

здійснення післяпроектного моніторингу - визначає порядок, строки та вимоги до його здійснення.

Якщо з оцінки впливу на довкілля з розглянутих виправданих альтернативних варіантів виявляється екологічно обґрунтованим варіант, відмінний від запропонованого суб`єктом господарювання, за письмовою згодою із суб`єктом господарювання у висновку з оцінки впливу на довкілля зазначається погоджений варіант здійснення планованої діяльності.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача надати висновок з оцінки впливу на довкілля, яким визначити допустимість провадження планової діяльності позивача та визначити екологічні умови її провадження задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворона В.М. в інтересах держави в особі Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 26 серпня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.