Справа № 149/2002/21
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/2002/21
Провадження №2-а/149/34/21
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2021 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільник адміністративну справу за позов ОСОБА_1 до Хмільницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області (відповідач 1), Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (відповідач 2), третя особа - інспектор відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Білоус О.О. про визнання протиравною та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Хмільницького районного відділення поліції ГУНП у Вінницькій області, третя особа - інспектор відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Білоус О.О. про визнання протиравною та скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою серії ЕГА № 308918 від 07.06.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, зокрема за те, що вона здійснила завідомо неправдивий виклик поліції. Позивач зазначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським не було дотримано порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не вжито заходів для забезпечення всебічного повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, не враховано достатність та допустимість доказів, а розгляд справи проведено за відсутності позивача. За таких обставин позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 04.08.2021 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 12.08.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - ГУНП у Вінницькій області, визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву, розгляд справи відкладено.

Позивач у судовому засіданні підтримала та просила задовольнити позов.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв, клопотань, а також відзивів на позовну заяву у встановлений судом строк не подали.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

З оскаржуваної постанови серії ЕГА № 308919 від 07.06.2021 (копія на а.с. 4) встановлено, що 07.06.2021 по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на спецлінію 102 та повідомила про домашнє насильство, дана інформація не знайшла свого підтвердження, внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Факт порушення має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 686/11314/17.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. по справі № 743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі № 524/5536/17, від 23.10.2019 р. по справі № 357/10134/17 та інших.

Суд зазначає, що відповідачами не виконано визначеного ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого рішення, яке оскаржується позивачем.

Окрім цього, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17.

При цьому, суд враховує надані в судовому засіданні показання свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що в неї постійно виникають конфлікти із чоловіком (братом позивача) - ОСОБА_3 , у ході яких він вчиняє відносно неї домашнє насильство. За наслідком попередніх конфліктів свідок досягла домовленості з ОСОБА_1 про те, що коли вона не вийде на зв`язок ОСОБА_1 викличе поліцію до її місця проживання. 07.06.2021 між свідком та її чоловіком виник конфлікт в ході якого чоловік забрав у неї мобільний телефон вналідок чого вона не змогла самостійно викликати поліцію та вийти на зв`язок із ОСОБА_1 , а тому остання викликала поліцію до її місця проживання. Прибувши на місце події поліцейські поспілкувалися із її чоловіком ОСОБА_3 , однак будь яких матеріалів відносно нього не складали, телефон їй не повернули. Зазначає, що того дня її чоловік застосовував до неї домашнє насильство, оскільки забрав її мобільний телефон та велосипед та не повертав їх. Однак працівники поліції нічого не складали, пояснень не відбирали, лише поспілкувалися з її чоловіком та поїхали.

З досліджених судом доказів, зокрема показань свідка ОСОБА_2 , пояснень позивача, судом встановлено, що між ними існувала усна домовленість про необхідність виклику працівників поліції за наявності певних умов, оскільки чоловік ОСОБА_2 постійно застосовує до неї домашнє насильство та висловлює погрози. На виконання цієї домовленості позивач викликала працівників поліції, після того, як ОСОБА_4 тривалий час не телефонувала їй, отже дії позивача були спрямовані не на зрив нормальної роботи поліції, а на убезпечення ОСОБА_2 , яка потерпає від домашнього насильства її чоловіка. Таким чином у діях позивача відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а виклик поліції не був завідомо не правдивим, що також вказує на відстуність у діях позивача суб`єктивної сторони даного правопорушення.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності доказів на підтвердження вчинення нею правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а тому позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн, а тому дані витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ГУНП у Вінницькій області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 183, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №308919 від 07.06.2021 винесену інспектором відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області Білоуса О.О. відносно ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 850 грн.

Стягнути з ГУНП у Вінницькій області (, вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Літинським РВП ГУМВС України у Вінницькій області 15.07.2010, РНОКПП НОМЕР_2 ), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 25.08.2021.

Суддя Олійник І. В.