Справа № 560/8737/20
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8737/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

26 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області від 09 жовтня 2020 року № 89 - щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 із зниженням пенсійного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 01 жовтня 2020 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що рішенням від 09 жовтня 2020 року № 89 пенсійний орган відмовив позивачці у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Вказав, що період роботи з 20.03.1989 по 10.08.1996 не зарахований до пільгового стажу, оскільки позивачка не надала довідок про уточнюючий пільговий характер роботи, а також відсутня відомості про проведення атестації робочих місць в період з 22.08.1992 по 10.08.1996.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін , суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

З обставин справи встановлено, що 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 у віці 57 років.

До заяви про призначення пенсії за віком додала трудову книжку Серії НОМЕР_1 , довідку №Д182 від 31 березня 2017 року, видану Волочиським районним трудовим архівом, довідку №21-02/314 від 11 лютого 2012 року, видану Волочиським районним центром зайнятості, свідоцтво про шлюб НОМЕР_2 .

Відповідно до записів трудової книжки в період з 20 березня 1989 року по 10 серпня 1996 року позивачка працювала на посаді санітарки-роздавальниці їжі у Ріпнянському психоневрологічному інтернаті.

Рішення Комісії головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09 жовтня 2020 року №89 ОСОБА_1 відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу період роботи з 20 березня 1989 року по 10 серпня 1996 року, оскільки відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу позивачки на посаді санітарки-роздавальниці їжі у Ріпнянському психоневрологічному інтернаті. Крім того, за період з 22 серпня 1992 року по 10 серпня 1996 року відсутні відомості про проведення атестації робочих місць.

Вважаючи дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу період роботи з 20 березня 1989 року по 10 серпня 1996 року, та відмові у призначенні пенсії на пільгових умовах протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення жінками 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положеннями Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку (пункт 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зміст указаної норми дає підстави для висновку, що видавати уточнюючі довідки, які підтверджують пільговий трудовий стаж, за відсутності трудової книжки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або її правонаступники та лише на підставі первинних документів. Якщо на підприємстві відсутні будь-які з необхідних первинних документів (в тому числі з приводу атестації), то роботодавець не має права надавати довідки, які підтверджують пільговий трудовий стаж, оскільки одних лише записів у трудовій книжці для цього недостатньо.

Надання пільгової довідки без наявності підтверджуючих первинних документів вважається як надання неправдивих та /або неперевірених даних та порушення чинного законодавства.

Як вже зазначалось, відповідно до записів трудової книжки в період з 20 березня 1989 року по 10 серпня 1996 року позивачка працювала на посаді санітарки-роздавальниці їжі у Ріпнянському психоневрологічному інтернаті.

Вказана посада відноситься до "Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах", затвердженого постановою Ради міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року, розділ XXVI "Заклади охорони здоров`я".

З листа Головного управління статистики у Хмельницькій області встановлено, що рішенням Хмельницької ОДА від 30.05.1996 №391-Р психоневрологічний інтернат с.Ріпки було ліквідовано.

Відповідач не заперечує та звертає увагу суду в апеляційній скарзі на те, що відповідно до листів Департаменту соціального захисту населення від 14 серпня 2017 року №04.02-7664 та від 28 серпня 2017 року №04.02-7850 інформація про трудовий стаж та про атестацію робочого місця працівників Ріпнянського психоневрологічного інтернату до них не надходила. Згідно довідки Державного архіву Хмельницької області від 03 жовтня 2017 року №918/01.01-12/2017 документи Ріпнянського психоневрологічного інтернату Волочиського району Хмельницької області на державне зберігання не надходили, тому підтвердити стаж роботи ОСОБА_1 за період з 1989 року по 1996 рік не можуть.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність у позивача можливості отримати уточнюючу довідку за наявності належно оформленої трудової книжки та поданих архівних документів, у даному випадку не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, згідно ч.1 ст.8 Конституції України та п.1 ч.3 ст.2 КАС України.

За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення № 15-рп/2004 від 02.11.2004р.).

Конституційний Суд України в абз.2 п. 4 мотивувальної частини Рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. зазначив, що діяльність правотворчих і правозастосовчих органів держави має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зауважує, що зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто, щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.

В свою чергу, встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо).

Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

При цьому, щодо посилань апелянта на висновки Верховного Суду, викладені по справі № 155/1180/17, то суд зазначає, що вказані правовідносини не є ідентичними даним правовідносинам та не можуть бути застосовані при вирішенні даного спору, оскільки у справі №155/1180/17 трудова книжка позивача не була оформлена належним чином та не містила інформації щодо періодів роботи.

Посилання апелянта на відсутність атестації колегія суд вважає безпідставними, оскільки 19.02.2020 Велика Палата Верховного Суду прийняла постанову у справі №520/15025/16-а, в якій зазначила, що з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.09.2013 у справі №21-183а13, від 25.11.2014 у справі №21-519а14, від 10.03.2015, від 17.03.2015 у справах №21-51а15 та №21-585а14, від 14.04.2015 року у справі №21-383а14, від 02.12.2015 у справі №21-1329а15, від 10.02.2016 у справі №21-5432а15 та від 12.04.2016 у справі №21-6501а15 щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

У справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що період роботи ОСОБА_1 на посаді санітарки-роздавальниці їжі у Ріпнянському психоневрологічному інтернаті з 20 березня 1989 року по 10 серпня 1996 року має бути зараховано до пільгового періоду та має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку А тому, суд дійшов вірного висновку, що рішення відповідача від 09 жовтня 2020 року № 89 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Відтак, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.