Справа № 320/1335/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1335/21 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
Файчак В.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України

25 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Ганечко О.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (командування сил логістики ЗСУ), Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати розділи 1, 2, 3, 5, 6 скороченої оцінної картки начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква підполковника ОСОБА_1 (Додаток 23 до п. 5.5 Методичних рекомендацій), складеними Військовою частиною НОМЕР_1 (командування сил логістики Збройних Сил України);

- визнати протиправними та скасувати розділи 4, 7 скороченої оцінної картки начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква підполковника ОСОБА_1 (Додаток 23 до п. 5.5 Методичних рекомендацій), складеними Генеральним штабом Збройних Сил України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувані розділи скороченої оцінної є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу просять відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) капітана ОСОБА_1 призначено на посаду начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Київського квартирно-експлуатаційного управління.

Відповідно до розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 07.10.2020 №24058/с, вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 визначено щорічно проводити оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей військовослужбовців, їх відповідність займаним посадам та визначення перспектив подальшого службового використання.

У зв`язку з цим, з метою якісного та організованого проведення щорічного оцінювання військовослужбовців за підсумками 2020 року, визначення їх відповідності займаним посадам, планування подальшої кар`єри та створення Резерву кандидатів для просування по службі та Плану переміщення військовослужбовців на посади, Командуванням Сил логістики Збройних Сил України на адресу військових частин, у тому числі й квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква Київського квартирно-експлуатаційного управління, було надіслано телеграму за вих. № 370/1/2/1220тлг від 19.10.2020, в якій вимагалося Начальникам Озброєння, Тилу, Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення, керівникам структурних підрозділів Командування Сил логістики Збройних Сил України, командирам військових частин (начальникам установ) провести щорічне оцінювання (п.п. 1.1 п.1) військовослужбовців, які перебувають у пунктах постійної дислокації або визначених районах з 1 по 30 листопада 2020 року; військовослужбовців військових частин (підрозділів) які виконують завдання в районі проведення ООС протягом місяця після завершення виконання завдань за призначенням та повернення до пунктів постійної дислокації (до визначених районів). Щорічне оцінювання організувати та провести у відповідності до вимог Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 та з урахуванням вимог Методичних рекомендацій з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджених директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 19.04.2017 року №328 (із змінами і доповненнями). Під час проведення щорічного оцінювання особливу увагу звернути на категорію офіцерів, які обіймають посади командирів військових частин та їх заступників і перебувають на посадах більше п`яти років. За результатами щорічного оцінювання надати чіткі та конкретні пропозиції щодо подальшого службового використання осіб офіцерського складу зазначеної категорії. На осіб офіцерського складу зазначеної категорії, які не оцінені до зарахування в резерв, в термін до 1 грудня 2019 року надати до Командування Сил логістики Збройних Сил України (через управління персоналу штабу) матеріали щодо перепризначення зазначеної категорії офіцерів.

Так, зі змісту скороченої оцінної картки начальника квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква підполковника ОСОБА_1 вбачається, що з 01.01.2020 по 01.11.2020 було проведено оцінку позивача за критеріями службової діяльності, за наслідками якої встановлено наступні бали: 1. рівень теоретичних знань - 3 бали; 2. рівень практичних умінь та навичок - 3 бали; 3. рівень готовності до виконання (забезпечення) бойових завдань - 2 бали; 4. результативність виконання посадових обов`язків - 2 бали; 5. якість виконання завдань за призначенням - 2 бали; 6. рівень сформованості ідейних та моральних якостей - 2 бали; 7. рівень особистої військової дисципліни (стан військової дисципліни у підпорядкованому підрозділі) - 2 бали; 8. рівень вогневої підготовки - 3 бали; 9. рівень фізичної підготовленості - 3 бали; 10. стан здоров`я - 3 бали. Cума балів - 25 (незадовільно).

У пункті 3 скороченої оцінної картки позивача зазначено, що: «За період оцінювання підполковник ОСОБА_1 зарекомендував себе як проблемний керівник, нездатний організувати якісне виконання завдань. Має задовільний рівень професійної підготовки. Водночас, у роботі відсутня системність. Не зібраний, є випадки, коли він впевнено надавав керівництву недостовірну інформацію та не міг пояснити свої дії. Не завжди вміло застосовує на практиці статути Збройних Сил України. Професійно підготовлений задовільно. Не проявляє наполегливість, не вміє виділити головне в роботі, деколи губиться перед труднощами, дії часто не продумані, завдання виконуються не раціонально. Службова діяльність потребує постійного втручання і контролю старших начальників. Рівень готовності до виконання завдань низький. Сторониться службового спілкування із начальниками управління та відділів Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики. Несвоєчасно надає їм необхідну інформацію. Відволікає від роботи необхідністю постійно розбиратися із зверненнями та скаргами щодо його дій або бездіяльності. Не завжди грамотно та результативно застосовує різні методи впливу до підлеглих. Здатний привертати до себе увагу людей та не завжди позитивно впливає на них. Підтримує добрі стосунки з оточуючими, товариський. Намагається вникати в турботи підлеглих, з розумінням ставиться до питань, що виникають. На критику та зауваження реагує неадекватно, правильні висновки робити не вміє. Не завжди здатний критично оцінювати свою діяльність. За порушення вимог Статуту Збройних Сил України має стягнення від Міністра оборони України та Командувача Сил логістики Збройних Сил України. Недисциплінований. Фізично підготовлений задовільно.

Пунктами 3.2, 4 скороченої оцінної картки з негативною характеристикою щодо позивача було складено висновок та рекомендації начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України генерал-майора О.В`юнніка від 30.11.2020 та висновок і рекомендації т.в.о. Командувача Сил логістики Збройних Сил України генерал-майора Є.Гороховського від 18.01.2021.

Відповідно до висновку начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України генерал-майора О.В`юнніка від 30.11.2020, ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає; відповідно до рекомендацій - позивача доцільно перемістити на нижчу посаду.

Відповідно до висновку т.в.о. Командувача Сил логістики Збройних Сил України генерал-майора Є.Гороховського від 18.01.2021, ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає; відповідно до рекомендацій - позивача доцільно призначити на нижчу посаду.

У пункті 6 скороченої оцінки наведений висновок атестаційної комісії про пониження позивача в посаді, а у пункті 7 міститься відмітка про затвердження скороченої оцінки.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що спірна оцінна картка не є такою, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, відтак визнання її незаконною не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки не є юридично значимою для позивача та носить виключно інформативний характер. Вказане також не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Наказом Міністра оборони України № 170 від 10.04.2009 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до пунктів 7.1-7.2 Інструкції №170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців.

Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу.

Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.

Комплексне оцінювання здійснюється для визначення відповідності військовослужбовців займаним посадам, створення Резерву для просування по службі і Плану переміщення на посади за результатами оцінки їх службової діяльності за рік та прийняття рішень щодо просування або переміщення військовослужбовців по службі, або їх звільнення з військової служби.

Періодичне оцінювання здійснюється для характеристики дій військовослужбовців і визначення перспектив подальшого службового використання на підставі аналізу їх службової діяльності за визначений період.

Згідно з п. 7.7 Інструкції № 170 за підсумками щорічного оцінювання складається оцінна картка військовослужбовця. Результати незалежного, комплексного і періодичного оцінювання вносяться відповідно до розділів 6, 7, 8 оцінної картки військовослужбовця (додаток 15). На посадових осіб, які безпосередньо підпорядковані Міністру оборони України, оцінна картка не складається.

За результатами періодичного оцінювання складається службова характеристика, а в окремих випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу, - атестація на присвоєння військового звання офіцерського складу, нагородний лист, відгук на випускника військового навчального закладу після року служби.

За змістом пункту 7.25 Інструкції № 170 складання оцінної картки розпочинається із заповнення військовослужбовцем розділів 1, 2 оцінної картки (додаток 15).

Безпосередній начальник перевіряє достовірність заповнення розділу 1, вивчає розділ 2 та заповнює розділи 3, 4 оцінної картки військовослужбовця. Прямий начальник вивчає заповнені розділи оцінної картки військовослужбовця та здійснює висновки і рекомендації щодо службового використання військовослужбовця за переліком, визначеним пунктом 7.17 цього розділу.

В особливий період на військовослужбовця складається скорочена оцінна картка (додаток 13). Безпосередній начальник заповнює розділи 1-3 скороченої оцінної картки. Прямий начальник здійснює висновок та рекомендації, які заносить до розділу 4 скороченої оцінної картки військовослужбовця. У разі потреби на військовослужбовця складається службова характеристика у випадках, визначених Положенням. Незалежне оцінювання військовослужбовця, який займає посаду, передбачену штатом воєнного часу, в особливий період не проводиться.

Військовослужбовець, на якого складається оцінна картка, ознайомлюється з нею після висновку та рекомендацій прямого начальника.

Голова комісії, під керівництвом якого здійснювалося незалежне оцінювання військовослужбовця, надає його результат до кадрового органу військової частини за місцем проходження військової служби військовослужбовцем та до Кадрового центру Збройних Сил України для обліку та врахування. Представник кадрового органу цієї військової частини заповнює розділ 6 оцінної картки військовослужбовця в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

З аналізу викладеного вбачається, що інформація, зазначена в оцінній картці стосується оцінки за критеріями службової діяльності, оцінної характеристики, пропозицій безпосереднього начальника, а також висновків та рекомендацій прямого начальника, в оцінній картці відображається висновок (рішення) атестаційної комісії.

У численних постановах (зокрема, від 02.08.2019 у справі №0240/3532/18-а, від 30.04.2020 у справі №826/10631/17, від 14.05.2020 у справі №805/1479/16- а) Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі №687/1539/16-а та від 04.02.2020 у справі №320/7969/17.

Крім того, обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Інформація, викладена у оцінній карті, не породжує обов`язкових юридичних наслідків для позивача. Водночас аналіз службової діяльності військовослужбовця за визначений період і визначення відповідності військовослужбовця займаній посаді є лише висновки відповідних начальників та атестаційної комісії, зазначення яких у картці оцінки не суперечить чинному законодавству. Такі висновки можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладена згадувана інформація скороченої оцінки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що скорочена оцінна картка військовослужбовця не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, стосовно яких була складена, тому її висновки та викладена у ній інформація не може бути предметом спору.

Скорочена оцінна картка є носієм оціночної і доказової інформації щодо службової діяльності військовослужбовця, документом, на підставі якого приймаються відповідні рішення у формі наказів посадових осіб по особовому складу щодо призначення на посади, переміщення, звільнення з посад і зарахування у розпорядження, звільнення з військової служби та присвоєння військових звань тощо. А тому оцінка такій карці, в тому числі й оцінка дій посадових осіб щодо її складання, викладення у ній висновків, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такої службової характеристики.

У свою чергу, у даній справі позивач не оскаржує жодних рішень, які б приймалися на основі чи з урахуванням оскаржуваної скороченої оцінної картки.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскаржувана позивачем картка не створює безпосередньо для позивача будь-яких правових наслідків. Отже, відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності таких дій та рішення.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 №580/2354/19.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що стосуються неправомірності оскаржуваної скороченої оцінної картки, оскільки у ході судового розгляду не було встановлено порушення прав позивача зазначеною карткою.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя О.М. Ганечко

Суддя І.В. Федотов