Справа № 344/5632/17
Суддя: Пастернак І. А.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/5632/17
Провадження № 2-а/344/88/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору; визнання протиправною та скасування постанови №75/04 від 23.12.2004 року про накладення штрафу; визнання нечинним рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року, яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян; про визнання дій щодо внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 щодо віднесення приміщень, облаштованих мешканцями АДРЕСА_3 до горища будинку №18 протиправними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись з наведеним позовом, мотивуючи тим, що 20.02.2007 року було прийнято рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №98, на підставі якого ОСОБА_3 було дозволено реконструкцію власної квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору, тобто за рахунок приміщень, якими користується сім`я ОСОБА_1 вже понад 25 років та які були надані у володіння та користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 у зв`язку з обміном, з травня 1989 року проживають за адресою: АДРЕСА_4 , їхня сім`я відкрито володіє та користується вказаною квартирою АДРЕСА_3 . Відповідачка ОСОБА_3 , власниця квартири № 1 та АДРЕСА_1 вчиняє незаконні дії, щодо захоплення майна. 03.05.1989 року ОСОБА_2 отримав обмінний ордер на житлові приміщення, серія ОБ-1 №001709. Відповідно до п. 10 рішення з протоколу засідання виконавчого комітету Івано-Франківської міської Ради народних депутатів 12.04.1989 року гр. ОСОБА_2 (сім`я із 4 осіб) дозволено провести обмін двохкімнатної квартири площею 28,7 кв. м., з кухнею по АДРЕСА_6 на однокімнатну квартиру площею 22,27 кв.м кухнею і частковими комунальними вигодами по АДРЕСА_4 де проживав гр. ОСОБА_5 (сім`я із 2 чоловік). Обмін квартир по АДРЕСА_6 та по АДРЕСА_7 здійснений на основі заяв ОСОБА_2 від 19.02.1989 року, від 06.03.1989 року ОСОБА_5 від 16.02.1989 року, від 17.02.1989 року. Загальна площа квартири АДРЕСА_6 становить 47 кв. м., зокрема, кухня 7,8 кв. м., житлові кімнати 11,7 кв. м. та 17,0 кв. м. та коридор, ванна та санвузол 7,5 кв. м., загальна площа квартира АДРЕСА_3 , згідно представленого до первинних матеріалів плану, становить 55,12 кв. м., зокрема, житлова кімната 22,27 кв. м., кухня 11,78 кв. м., ванна 1,04 кв. м., коридор 16,0 кв. м., прихожа 2,68 кв. м. та санвузол 1,35 кв. м. На горищі будинку АДРЕСА_1 обладнано кухню та ванну, вхід у які здійснюється із АДРЕСА_3 . Листом УЖКГ № В/1188 від 17.07.2006 року, встановлено, що переобладнання горища проведено до 1980 р., в інвентарній справі, виправленій ОБТІ 17.IV.80р. є позначений вхід до переобладнаного приміщення, також викопіровка приміщень видана майстром ЖЕО № 11, що була долучена як первинний документ до рішення виконавчого комітету № 85 від 12.04.89р. (про обмін квартирами) і по ній до складу квартири АДРЕСА_3 віднесено кухню площею 11,78 кв.м., санвузол з усіма вказаним вигодами та приладами. Також Управлінням житлово-комунального господарства розглядалось питанння, що стосується зняття будинку АДРЕСА_1 з балансу ЖЕО-9 і передачі його у власність громадянам. То для підготовки рішення виконавчого комітету та сесії міської ради ЖЕО-9 були подані документи, в яких відсутня інформація про наявність вищевказаному будинку переобладнаних приміщень, якими користується сім`я ОСОБА_1, хоч названі приміщення на той час вже 20 років існували. У 1994 році проведено заміну пічного газового опалення на локальне водяне, погоджено ЖЕО-9 що у складі квартири АДРЕСА_9 . Сім`я ОСОБА_1 не проводила самочинного зайняття приміщення, котре входить у горище сусіднього будинку АДРЕСА_10 , дане приміщення було предметом Договору обміну квартир у 1989 році укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Листом УЖКГ № В/1188 від 17.07.2006 року, встановлено, що при знятті будинку АДРЕСА_1 з балансу ЖЕО-9 і передачі його у власність громадянам, для підготовки рішення виконавчого комітету та сесії міської ради ЖЕО-9 були подані документи, в яких відсутня інформація про наявність у вищевказаному будинку переобладнаних приміщень, якими користується сім`я ОСОБА_1, тому із балансу ЖЕО знято тільки ті приміщення, які були вказані в поданих документах, тобто всі крім добудови, а саме приміщення, що входять у горище будинку АДРЕСА_1 , якими користуються сім`я ОСОБА_1. Тому вказані приміщення не можуть бути передані у власність співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , так як знаходяться у комунальній власності та надані були у користування сім`ї ОСОБА_1 на підставі обмінного ордеру. Коли ОСОБА_1 вчиняли обмін вищевказаними квартирами, їм була надана інформація та документально підтверджено, що квартира, яку вони набувають у користування має усі необхідні умови (у наявності є кухня) та вигоди (є санвузол) для нормального проживання родини, тому без будь-яких сумнівів провели рівноцінний обмін. Не з`ясувавши обставини справи, Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради № 98 від 20.02.2007 року було прийнято рішення, на підставі якого ОСОБА_3 було дозволено реконструкцію власної квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору, тобто за рахунок приміщень, які знаходиться у володінні сім`ї ОСОБА_1. У зв`язку з прийняттям даного рішення сім`я ОСОБА_1 була змушена демонтувати встановлене у добудованому до квартири АДРЕСА_3 приміщення, яке знаходиться на горищі буд. АДРЕСА_1 сантехнічне обладнання. Вважають таке рішення протиправним, оскільки ним порушено право позивачів на володіння та користування майном, яке було предметом Договору обміну квартир. А тому є підстави для визнання нечинним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98, щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору. 23.12.2004 р. начальником Івано-Франківської міської інспекції ДБК було накладено штраф на ОСОБА_2 за самовільне, без відповідного дозволу переобладнання приміщення горища будинку АДРЕСА_1 під кухню та санвузол. На момент винесення цієї постанови ОСОБА_2 не було роз`яснене право на її оскарження. Більше того, про факт винесення цієї постанови іншим позивачам, які проживають спільно з ОСОБА_2 відомо не було, що вказує на можливість поновлення строків звернення до суду з адміністративним позовом. Отже, постанова Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 23.12.2004 р. підлягає скасуванню. Крім того, рішенням Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 р. житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян. Таке рішення є незаконним та повинне бути визнано нечинним у зв`язку з наступними обставинами: будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО без урахування наявної реконструкції горища, законно проведеної мешканцями будинку №20 ; зняття будинку з балансу було незаконним з урахуванням наявності спірних приміщень. Івано-Франківське БТІ було внесено недостовірні відомості до технічного плану будинку АДРЕСА_1 . Згідно з планом цього будинку, датованим 1947 роком, спірних приміщень як таких на плані не існувало. Проте, у 2008 році працівниками БТІ проводиться внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 та відображається спірне приміщення, вхід до якого здійснювався з АДРЕСА_3 . Попри це, це ж приміщення відображене в чинному технічному паспорті квартири АДРЕСА_3 . Такі дії БТІ є незаконними та суперечать вимогам законодавства, просить поновити строки звернення до суду із адміністративним позовом. Визнати нечинним Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98, щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору. Визнати протиправною та скасувати постанову Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 23.12.2004 про накладення штрафу на ОСОБА_2 . Визнати нечинним рішення Івано-Франківської міської ради в 11.11.2003 р., яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян. Визнати протиправними дії Івано-Франківського БТІ щодо внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 щодо віднесення приміщення облаштованогоо мешканцями АДРЕСА_3 , до горища будинку АДРЕСА_1 .

15.11.2017 року ухвалою Івано-Франківського міського суду до участі у справі залучено в якості другого відповідача Управління з питань ДАБК(т.1 а.с.83,84).

16.11.2017 року представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради подав клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивачами у відповідності до ч.2 ст. 99 КАС України, пропущений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, позовні вимоги подані з пропушенням шестимісячного строку повинні бути залишені судом без розгляду. Підтвердженням вказаного є відповідь Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на звернення ОСОБА_1 від 11.04.2011 року №513/09-09/в, де зазначеній особі було повідомлено про прийняття оскаржуваного рішення, а також надано копію цього ж рішення. Крім того, позивачам було відомо про оскаржувану постанову ще в період судового розгляду справи №22-1487/2006 року, що підтверджується рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року, в мотивувальній частині якого зазначено про вказану постанову, зокрема про те, що позивач не скористався правом на її оскарження. Таким чином, позивачі знали про наявність оскаржуваного рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 ще в 2011 році, а про наявність Постанови Івано-Франківської міської інспекції ДБК №75/04 - ще в 2006 році. Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Постановити ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду, в частині визнання нечинним рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору та визнання протиправною та скасування постанови №75/04 від 23.12.2004 року про накладення штрафу(т.1 а.с.92).

16.11.2017 року представник Івано-Франківської міської ради подала клопотання про застосування строків позовної давності, відповідно до якого повідомила, що відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли соба дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Позовна вимога про визнання нечинним Рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян подана з пропущенням шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду, а тому повинна бути залишена судом без розгляду. Підтвердженням вказаного є рішення Апеляційного суду Івано-Франківської обл 21.12.2006 року у справі №22-148772006р. в якому судом встановлено, що відповідно до оскаржуваного у даній справі рішення Івано-Франківської міської ради, будинок по АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО№9. Таким чином, позивачам було відомо про наявність рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року, яке є предметом розгляду даної справи - ще в 2006 році. Відповідно до ч. 1ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про шо постановляється ухвала. Просив постановити ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду в частині визнання нечинним рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян(т. 1 а.с. 98).

27.03.2018 року ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі замінено первісного відповідача Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю на належного відповідача - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області (м.Івано-Франківськ, вул.І.Франка, 4)(т.1 а.с.116,117).

15.08.2018 року представник Управління ДАБІ в Івано-Франківській області подав клопотання відповідно до якого повідомив, що із заявленим позовом в частині, що стосується позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Івано-Франківської міської інспекції ДАБК від 23.12.2004 №75/04 не погоджується, вважає необгрунтованим, безпідставним, а відтак таким, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. У 2007 році внесені зміни до законодавства про містобудівну діяльність відповідно до яких ліквідовані інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, як виконавчі органи міських та селищних рад. Так, у відповідності до Положення про інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві і Севастополі, затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України 19.11.2007 № 317, з 01.01.2008 року утворені Інспекції держархбудконтролю, які є територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції входять до сфери її управління, підзвітні і підконтрольні їй. Указом Президента України від 08.04.2011 № 439/2011 затверджено положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України і встановлено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція України правонаступником прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції - урядового органу, що діяв у системі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України, Державної житлово-комунальної інспекції урядового органу, що діяв у системі Міністерства житлово-комунального господарства України, з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. В свою чергу, у відповідності до наказу Держархбудінспекції України від 09.07.2014 року № 150 розпочато процедуру ліквідації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, а наказом від 31.10.2014 року № 362 визнано таким, що втратило чинність Положення про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області від 02.06.2011 № 22. Відповідно до повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 04.03.2015, виданого Реєстраційною службою Івано-Франківського міського управління юстиції в Івано-Франківській обл. відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців 04.03.2015 року внесено запис № 0008787 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролюІвано-Франківській області. Як вбачається зі змісту законодавчих норм, ні Інспекція ДАБК Івано-Франківській області, ні Управління ДАБІ в Івано-Франківській області не є правонаступником Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та відповідно не наділено повноваженнями щодо скасування постанови від 23.12.2004 № 75/04. Строком звернення до суду є строк, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутись до адміністративного суду для захисту своїх прав публічно-правових відносинах або ж для реалізації владних повноважень. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватись інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Просив залишити без розгляду позовну заяву в частині позовної вимоги про скасування постанови Івано-Франківської міської інспекції державно-архітектурно-будівельного контролю від 23.12.2004 № 75/04(т.1 а.с. 140,141).

07.03.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_11 )(т.1. а.с.227,228).

25.04.2019 року представник Івано-Франківської міської ради надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого повідомив, що Пунктом 7.17 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 ОСОБА_3 - дозволено реконструкцію власної квартири №3 з розширенням за рахунок горищного простору на власній земельній ділянці на АДРЕСА_1 . У січні 2007 року ОСОБА_3 звернулася з заявою до виконавчого комітету міської ради про надання дозволу на реконструкцію власної квартири на власній земельній ділянці. У первинних матеріалах до рішення виконавчого комітету наявна нотаріальна згода власника квартири №2 у даному будинку ОСОБА_7 на переобладнання частини горища над квартирою № 2 та реконструкцію належної квартири № 3 з переобладнанням частини горища в житлове приміщення і долучення його до квартири №3 . Крім того до заяви було надано правовстановлюючі документи ОСОБА_3 на квартиру №1 та №3 в даному будинку та державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд від 03.09.2004 року. В провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа №2-256/2006р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, житлово- експлуатаційної організації №9, ОСОБА_5 про зобов`язання звільнити незаконне зайняте нежитлове горище приміщення будинку АДРЕСА_1 та за власний рахунок демонтувати сантехнічне обладнання. Рішенням Івано- Франківського міського суду по вищевказаній справі у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі. Проте, рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року по справі №22-1487/2006 р., залишеного в силі ухвалою Верховного суду України від 08.06.2007 року по справі №6-2747св07 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звільнити приміщення горища будинку АДРЕСА_1 та демонтувати встановлене сантехнічне обладнання. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В межах даного спору судом була дана оцінка обставинам щодо права позивача на користування спірними приміщеннями і таке залишене без змін Верховним Судом України. Крім того, в провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала справа № 344/477/17 позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Департамент комунального господарства, транспорту та звязку про визнання права. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.04.2018 року в позові відмовлено. Зазначене рішення залишене без змін Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 року та Постановою Верховного суду від 21.03.2019 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної та касаційної інстанції виходив з того, що «позивач не довела порушення її прав чи інтересів, пов`язаних із володінням чи користуванням горища будинку АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 , оскільки судом не встановлено законних прав на нього, так як горище як і інші допоміжні приміщення, зокрема, підвали та інші технічне приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, є невід`ємною частиною будинку АДРЕСА_1 . Доказів правомірності здійснення такої добудови позивачем не надано та матеріали справи не містять. Більше того, з дослідженої судом постанови державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської інспекції від 23.12.2004 року вбачається, що на ОСОБА_2 було накладено штраф у зв`язку із самовільним, без відповідного дозволу міськвиконкому, переобладнанням горища будинку АДРЕСА_1 під кухню та санвузол. З урахуванням наведеного та виходячи з того, що наявними у матеріалах справи документами, а саме - рішенням виконкому та обмінного ордеру, підтверджено здійснення у 1989 році обміну сім`єю ОСОБА_1 із родиною ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_3 , яка складалась із житлової кімнати, площею 22, 27 кв. м, кухні, ванни, раковини та загальними санвузлом та коридором, що, при цьому не вказує на існування у позивача законного права користування спірними приміщеннями, дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог». Рішення Виконавчого комітету №98 від 20.02.2007 р. було прийняте в межах повноважень Виконавчого комітету, в порядку, встановленому законом та носить ненормативний характер, оскільки ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Доводи позивача, що спірні приміщення є складовою обмінної квартири АДРЕСА_3 та були предметом укладеного договору найму не заслуговують на увагу, оскільки судами не встановлено законних прав на нього, так як горище як і інші допоміжні приміщення, зокрема, підвали та інші технічні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, є невід`ємною частиною будинку АДРЕСА_1 , а не №20 . Вважають, що позивачами пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом за захистом свого права та не надано обґрунтування чому протягом тривалого часу вони не могли цього зробити та не зазначено жодної поважної причини, яка б об`єктивно протягом тривалого часу перешкоджала подачі адміністративного позову в межах строку звернення до суду встановленого КАС України. (т.2 а.с. 27-32).

07.10.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду у задоволенні клопотання представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 - адвоката Скиданюк М.В. про закриття провадження у справі - відмовлено(т.2 а.с.73,74).

19.12.2019 року представник Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківської міської рада подав заяву про застосування строків позовної давності, залишення адміністративного позову без розгляду в частині визнання нечинним рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року, яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян та визнання нечинним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору(т.2 а.с. 106,107).

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просила задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ВК Івано-Франківської міської ради, просила в задовленні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві, застосувати строк позовної давності.

Представник третьої особи ОСОБА_3 - Скиданюк М.В. проти позову заперечив, у задоволенні позову просив відмовити з підстав наведених у клопотанні від 27.02.2019 року.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився 03.11.2017 року подав заяву якою просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(т.1 а.с.77).

Представник відповідача Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю не з"явився подав заяву про розгляд справи без його участі, застосувати строк позовної давності, позов залишити без розгляду(т.1 а.с.140-141).

Представник відповідача Івано-Франківської міської ради, просив в задовленні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві, застосувати строк позовної давності(т.2 а.с.165).

Представники відповідача ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не з"явилися з не відомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Крім того, як зазначає у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Беручи до уваги пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ч. 3 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом відповідно до якого просить визнати нечинним рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 р., яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян. Оскільки у зв`язку з тим, що при знятті будинку АДРЕСА_1 з балансу ЖЕО-9 і передачі його у власність громадянам, для підготовки рішення виконавчого комітету та сесії міської ради ЖЕО-9 були подані документи, в яких відсутня інформація про наявність у вищевказаному будинку переобладнаних приміщень, якими користується сім`я ОСОБА_1, тому із балансу ЖЕО знято тільки ті приміщення, які були вказані в поданих документах, тобто всі крім добудови, а саме приміщення, що входять у горище будинку АДРЕСА_1 , якими користується сім`я ОСОБА_1. Просить визнати протиправною та скасувати постанову Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 23.12.2004 року про накладення штрафу на ОСОБА_2 за самовільне, без відповідного дозволу переобладнання приміщення горища будинку АДРЕСА_1 під кухню та санвузол. На момент винесення цієї постанови ОСОБА_2 не було роз`яснене право на її оскарження, про факт винесення цієї постанови іншим позивачам, які проживають спільно з ОСОБА_2 відомо не було.

Проте, як вбачається з матеріалів справи дані позовні вимоги були предметом дослідження у цивільній справі №2-256/2006р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ВК Івано-Франківської міської ради, ЖЕО №9, ОСОБА_5 про зобов`язання звільнити незаконно зайняте нежитлове горище приміщення будинку АДРЕСА_1 та за власний рахунок демонтувати сантехнічне обладнання. Рішенням Івано-Франківського міського суду по вищевказаній справі у задоволенні позовних вимог відмовлено. Проте, рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2006 року по справі №22-1487/2006 р., залишеного в силі ухвалою Верховного суду України від 08.06.2007 року по справі №6-2747св07 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звільнити приміщення горища будинку АДРЕСА_1 та демонтувати встановлене сантехнічне обладнання(т.1 а.с.202,203,204).

Крім того, позивачка просить визнати нечинним Рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98, щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору. На думку позивачки у зв`язку з прийняттям даного рішення сім`я ОСОБА_1 була змушена демонтувати встановлене у добудованому до квартири АДРЕСА_3 приміщення, яке знаходиться на горищі буд. АДРЕСА_1 сантехнічне обладнання. Вважають таке рішення протиправним, оскільки ним порушено право позивачів на володіння та користування майном, яке було предметом Договору обміну квартир. Просить визнати протиправними дії Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації щодо внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 щодо віднесення приміщень облаштованих мешканцями АДРЕСА_3 до горища будинку АДРЕСА_1 .

Проте, як вбачається з матеріалів справи дані позовні вимоги також були предметом дослідження у цивільній справі №344/477/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа на стороні відповідача: Департамент комунального господарства, транспорту та зв"язку про визнання права. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24.04.2018 року в позові відмовлено та дане рішення залишене без змін Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 11.07.2018 року та Постановою Верховного суду від 21.03.2019 року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної та касаційної інстанції виходив з того, що «позивач не довела порушення її прав чи інтересів, пов`язаних із володінням чи користуванням горища будинку АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_3 , оскільки судом не встановлено законних прав на нього, так як горище як і інші допоміжні приміщення, зокрема, підвали та інші технічні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, є невід`ємною частиною будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 213,214,215-217, т.2 а.с.3-5).

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та місті самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування» (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення до відання виконавчих органів міських рад за винятком міст районного значення, крім повноважень, зазначених у пункті "б" частини

першої цієї статті, належить також видача забудовникам архітектурно-планувальних завдань та технічних умов на проектування, будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрій територій та надання дозволу на проведення цих робіт.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч.10 ст. 59 Закону України «Про місце

самоврядування» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

Відповідно до Рішення Конституційного суду у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України зазначив, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов"язані з реалізацією певних суб"єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб"єкти цих правовідносин заперечують їх зміни чи припинення.

Також Конституційний суд дотримується позиції, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Згідно абз. 6 п. 5 Рішення Конституційного Суду України № 7-РП/2009 від 16.04.2009 року у справі № 1-9/2009, ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року та Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №98 від 20.02.2007 р. були прийняті в межах повноважень, в порядку, встановленому законом та носять ненормативний характер, оскільки ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Доводи позивача, що спірні приміщення є складовою обмінної квартири АДРЕСА_3 та були предметом укладеного договору найму не заслуговують на увагу, оскільки судами не встановлено законних прав на нього, так як горище як і інші допоміжні приміщення, зокрема, підвали та інші технічні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, є невід`ємною частиною будинку №18, а не будинку №20 .

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 р., яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян та рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №98 від 20.02.2007 р. є ненормативними правовими актами органу місцевого самоврядування, актами одноразового застосування, які вичерпали свою дію фактом їх виконання, суд приходить до переконання, що оскаржувані рішення є законними, оскільки прийняті в межах повноважень органу місцевого самоврядування в сфері містобудівної діяльності, у спосіб передбачений нормами чинного законодавства, обгрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги є безпідставними, не обгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 23.12.2004 року про накладення штрафу на ОСОБА_2 , визнання протиправними дії Івано-Франківського бюро технічної інвентаризації щодо внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 , то суд відмовляє у задоволенні даних позовних вимог, вважає, дані позовні вимоги є недоведеними перед судом, оскільки, позивачами не наведено підстав для скасування постанови та не представлено належних доказів щодо протиправності дій відповідачів.

Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, то заявлене клопотання до задоволення не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, та враховуючи, шо позивачі просять поновити строк звернення до суду, суд поновлює позивачам строк на звернення до суду з адміністративним позовом.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову позивачам у задоволенні позову.

Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.19, 41 Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України "Про Державний земельний кадастр", ст.321 ЦК України, ст. ст. 6-12, 71, 72 КАС України, керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської міської інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, ОКП "Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації", Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання нечинним рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 20.02.2007 року №98 щодо дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок горищного простору; визнання протиправною та скасування постанови №75/04 від 23.12.2004 року про накладення штрафу; визнання нечинним рішення Івано-Франківської міської ради від 11.11.2003 року, яким житловий будинок АДРЕСА_1 був знятий з балансу ЖЕО №9 та переданий у власність громадян; про визнання дій щодо внесення змін до технічного паспорту будинку АДРЕСА_1 щодо віднесення приміщень, облаштованих мешканцями АДРЕСА_3 до горища будинку №18 протиправними- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: Повний текст рішення виготовлено: 30.08.2021 року.

Суддя Пастернак І.А.