Справа № 520/15735/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову у відкритті провадження
27 серпня 2021 року Справа № 520/15735/21
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Білова О.В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Житлова комісія військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Житлова комісія військової частини НОМЕР_1 ), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 33 від 25.01.2018 в частині зняття з квартирного обліку потребуючих поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 ;

-поновити ОСОБА_1 із складом сім`ї 1 (одна) особа, на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, із збереженням попереднього часу перебування на черзі з 03.09.2000, при військовій частині НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що внаслідок незаконного, на його думку, рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 33 від 25.01.2018, яким ОСОБА_1 знято з квартирного обліку на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/4051/17 від 01.12.2017 (відповідно до якого позивач втратив право користування житловим приміщенням), порушено його право на житло. Зазначає, що громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Вказує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду згідно зі ст.49 Конституції України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала свою правову позицію щодо правил розмежування предметної юрисдикції, а також критеріїв, які при цьому потрібно враховувати. Зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №20/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17 та від 30.09.2020 у справі № 815/6832/16 викладений правовий висновок такого змісту: «До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь органу державної влади чи органу місцевого самоврядування або їхніх службових чи посадових осіб є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі зазначених суб`єктів не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели дії органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових чи службових осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів

У поданій позовній заяві позивач просить вирішити спір, який виник щодо неправомірних, на думку позивача, дій відповідача, які полягають у знятті з квартирного обліку ОСОБА_1 , потребуючого поліпшення житлових умов. Також позивач наголошує на необхідності збереження за ним попереднього часу перебування в черзі військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання з 03.09.2000 при військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, якою визначено житлові права громадян, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Статтею 12 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що віданню Української РСР у галузі регулювання житлових відносин … підлягають, зокрема: 5) встановлення порядку обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, надання жилих приміщень і користування ними.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права у сфері житлових відносин.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на її думку, рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з порушенням права особи на перебування на квартирному обліку з метою отримання житла, то такі спори є цивільними (житловими) спорами незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.

З огляду на зазначене спір про захист права конкретної фізичної особи на житло (щодо житла) є приватноправовим. Держава, юридичні особи публічного права можуть бути учасниками цивільних відносин, а розгляд такого спору між ними здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Той факт, що відповідачем є суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних відносин і не перетворює цей спір у публічно-правовий.

Водночас поняття «житлові відносини» в контексті змісту пункту 1 частини першої статті 19 ЦПК України включає і право на квартирний облік, з огляду на передбачену на законодавчому рівні таку соціальну пільгу, оскільки згадана норма не містить винятків зі встановленого нею загального правила.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у справі № 420/2933/19 (постанова від 21.01.2021).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, позивач, зазначаючи у позові про протиправність дій відповідача щодо зняття його з квартирного обліку, мав намір вирішити питання про визнання та відновлення цивільного права права на належний квартирний облік з метою одержання житлового приміщення, як особа, що потребує поліпшення житлових умов, при військовій частині НОМЕР_1 , отже спір у цій справі не має ознак публічно-правового і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 72, 77, 80, 160, 161, 170-172, 241, 243, 248, 257-262, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Житлова комісія військової частини НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Білова О.В.