Справа № 640/8576/21
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 року м. Київ № 640/8576/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України
провизнання дій протиправними, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі - позивач або ОСОБА_1 ) подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Міністерства внутрішніх справ України (адреса: 01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, ідентифікаційний код - 00032684, ел. пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2) (надалі - відповідач або МВС), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у виготовленні та видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за спеціальне (військове) звання, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпеченням (надбавки, доплати, підвищення) та премії за посадою «начальник Головного управління Державної фельд`єгерської служби України» або за прирівняною до неї посадою за період з 01.01.2016 по дату надання відповіді на адвокатський запит (помісячно);

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу адміністрації Держспецзв`язку від 28.08.2018 № 119 «Про встановлення посадових окладів військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за спеціальне (військове) звання, надбавка за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії за аналогічною посадою «начальник Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку» за період з 01.01.2016 (помісячно), для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

В якості підстав позову позивач зазначає, що дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у виготовленні та видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 є протиправними та такими, що порушують право позивача на справедливий, обчислений у відповідності до чинного законодавства розмір пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.04.2021 (суддя Пащенко К.С.) відкрито провадження у адміністративній справі № 640/8576/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Копію ухвали суду від 06.04.2021 разом з позовними матеріалами 16.04.2021 вручено Міністерству внутрішніх справ України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 01 7, однак відзив від відповідача у встановлений судом строк до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 1983 по 2014 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

В 2012 році на підставі наказу МВС України № 1022 о/с від 30.11.2012 позивач був прикомандирований до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із залишенням у кадрах МВС України.

Відповідно до наказу МВС України № 335 о/с від 17.03.2014 ОСОБА_1 (НОМЕР_2) був звільнений з посади начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України з 17.03.2014, підстава: рапорт ОСОБА_1 від 11.03.2014 та лист Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 17.03.2014 № 12-860. На момент звільнення позивач мав спеціальне звання «генерал-лейтенант міліції».

Під час проходження служби в Державній фельд`єгерській службі України виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалася на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказу Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства внутрішніх справ України від 06.09.2010 № 647/420 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб начальницького складу Державної фельд`єгерської служби України».

З квітня 2014 року ОСОБА_1 призначено довічно пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пенсійна справа № - МВС). Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області.

Пенсію призначено з урахуванням відомостей про грошове забезпечення позивача, що зазначені в грошовому атестаті від 31.03.2014 № 6, виданому Головним управлінням Державної фельд`єгерської служби України, відповідно до якого грошове забезпечення складається з:

посадового окладу - 2140,00 грн,

окладу за спеціальним званням - 145,00 грн,

надбавки за вислугу років у розмірі 40 % - 914,00 грн,

надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20 % - 428,00 грн,

надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 100 % - 3199,00 грн.;

надбавка за інформаційно-аналітичне забезпечення органів державної влади у розмірі 50 % - 1070,00 грн,

надбавки за почесне звання «заслужений юрист України» у розмірі 5 % - 107,00 грн,

щомісячна премія 170% - 13605,10 грн.

Після звільнення позивача відбулося реформування Державної фельд`єгерської служби України, зокрема Головне управління Державної фельд`єгерської служби України було перейменовано у Головне управління Урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - ГУ УФЗ Держспецзв`язку), а в подальшому Головне управління та підрозділи урядового фельд`єгерського зв`язку увійшли до структури Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - Держспецзв`язку).

З 01.02.2018 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті чого розмір його пенсії склав 13 730,00 грн.

Пенсія обчислена виходячи з суми грошового забезпечення, до якого входить:

посадовий оклад - 2140,00 грн.,

оклад за спеціальним званням - 145,00 грн.,

надбавка за вислугу років у розмірі 40% - 914,00 грн.,

середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці - 13481,63 грн.

З 01.03.2018 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, яка, у свою чергу, набрала чинності з 01.03.2018.

Відповідно до вказаної Постанови № 704, змінено розмір складових грошового забезпечення, зокрема, осіб офіцерського складу Держспецзв`язку.

25.01.2021 представник позивача звернулася до МВС України з метою отримання нової довідки про розмір грошового забезпечення.

У відповідь на запит МВС України листом від 01.02.2021 № 88АЗ/22 проінформувало, що в структурі та штатах МВС України посади начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України не передбачено, тому надати довідку (довідки) про розмір грошового забезпечення за цією посадою або аналогічною посадою неможливо. Також МВС повідомило, що розпорядниками інформації про розміри грошового забезпечення є відповідні державні органи, де особи проходять службу, зокрема Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, де є посада відповідна або аналогічна тій, з якої ОСОБА_1 був звільнений із служби.

12.02.2021 представник позивача звернулася до Держспецзв`язку, у відповідь на який Головне управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку повідомило, що діючим штатним розписом ГУ УФЗ Держспецзв`язку посада начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України або прирівняні до неї відсутні. Тому, ГУ УФЗ Держспецзв`язку не має можливості надати запитувану довідку, оскільки позивач не був звільнений з служби в Держспецзв`язку, а посада, за якою необхідно надати довідку, відсутня та не прирівнювалася до наявних в ГУ УФЗ Держспецзв`язку.

Не погоджуючись з відмовою МВС України у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з частиною 18 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесенням змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, встановлений порядок проведення перерахунку пенсій (далі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» перерахунок пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», проводиться на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Як зазначалося вище, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі осіб офіцерського складу Держспецзв`язку.

21.02.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категоріям осіб» (Постанова №103), якою передбачено проведення перерахунку та здійснення виплати перерахованих сум пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Пунктом 1 вказаної Постанови постановлено перерахувати пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Відповідно до пункту 3 Порядку № 45, на підставі списків уповноважені органи готують довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, для кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно з додатками 2 і 3 (далі - довідки) та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови № 103 передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому у Додатку 2 до Порядку № 45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку постановою КМУ № 103 було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

З матеріалів справи вбачається, що наказом МВС України № 978 о/с від 19.11.2012 ОСОБА_1 відповідно до пункту 75 Положення про проходження служби прикомандировано до Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України із залишенням у кадрах МВС України.

Суд відмічає, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.03.2014 № 335 о/с генерал-лейтенанта міліції ОСОБА_1 , начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби України звільнено у відставку за п. 65 «а» (за віком) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ і в порядку, установленому МВС України та Держкомзв`язку України.

Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідності до п.75 зазначеного Положення особи начальницького складу органів внутрішніх справ можуть бути прикомандировані до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм підприємств, установ і організацій для виконання спеціальних робіт чи обов`язків із залишенням у кадрах Міністерства внутрішніх справ. До прикомандированих прирівнюються особи, зараховані в кадри Міністерства внутрішніх справ з присвоєнням спеціальних знань начальницького складу у зв`язку з призначенням їх до інших міністерств і відомств або напідвідомчі їм підприємства, в установи і організації на посади, що згідно з рішенням Кабінету Міністрів підлягають заміщенню особами начальницького складу органів внутрішніх справ.

Пунктом 76 цього ж Положення визначено, що особи начальницького складу органів внутрішніх справ, прикомандировані до інших міністерств і відомств або підвідомчих їм підприємств, установ і організацій, проходять службу в порядку, встановленому цим Положенням. При цьому, особи начальницького складу, зазначені в пункті 76 цього Положення користуються правами і пільгами, встановленими для осіб начальницького складу, які проходять службу в органах внутрішніх справ. Усі види належного забезпечення видаються їм за рахунок коштів міністерств і відомств, в яких вони працюють. Грошове забезпечення цим особам виплачується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів.

Законом України від 06.07.1999 № 834-XIV «Про поширення дії окремих положень Закону України «Про міліцію» на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України» поширено на особовий склад Державної фельд`єгерської служби України при Державному комітеті зв`язку та інформатизації України дію статей 12 і 13, пунктів 1 і 3 частини першої, частин другої і третьої статті 14, пунктів 2, 3 і 5 частини першої, частин другої і третьої статті 15, статті 15-1, частин першої, другої, третьої, п`ятої, шостої і сьомої статті 21 Закону України «Про міліцію».

Одночасно, оплата праці позивача проводилась у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 104 від 07.02.2001 «Про порядок і норми грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» (в редакції, чинній на час відрядження).

Відповідно до п. 1 даної постанови встановлено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, особового складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому, грошове забезпечення виплачується, виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантів соціального захисту, передбачені законодавством за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства внутрішніх справ України від 06.09.2010 № 647/420 затверджено Інструкцію про виплату грошового забезпечення особам начальницького складу Державної фельд`єгерської служби України, якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення особам начальницького складу Державної фельд`єгерської служби України.

Відповідно до п. 2.1., 2.4. Інструкції, особам начальницького складу виплачуються оклади за спеціальними званнями у розмірах, встановлених додатком 24 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 ( 1294-2007-п ) «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова).

Посадові оклади особам начальницького складу установлюються залежно від штатних посад у розмірах, визначених у штатному розписі підрозділів Державної фельд`єгерської служби України та додатками до Постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 395 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зокрема, установлено, що на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, які проходять службу у підрозділах Державної фельд`єгерської служби, до призначення за їх згодою на відповідні посади військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації поширюється дія порядку та умов грошового забезпечення, встановлених для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.

Окрім того, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 26 від 26.01.1994 року посада начальника Головного управління Державної фельд`єгерської служби відносилась до посад підрозділу внутрішніх справ.

При цьому, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок № 3-1.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, встановленому статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акту, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Відповідно до п. 1 Розділу І «Загальні положення» Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з інших соціальних питань, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 № 760, ця Інструкція визначає процедуру організації в Міністерстві внутрішніх справ України, центральних органах виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України (Національна поліція України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Адміністрація Державної прикордонної служби України (далі - ЦОВВ)), та Національній гвардії України роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, суд приходить до висновку, що будучи відрядженим до Головного управління Державної фельд`єгерської служби України із Міністерства внутрішніх справ, позивач перебував у кадрах МВС, обіймав посаду начальницького складу органів внутрішніх справ, отримував всі види грошового забезпечення, як працівник органів внутрішніх справ, звільнений на пенсію наказом Міністра внутрішніх справ, пенсію отримав із врахуванням всіх отримуваних під час служби надбавок, а тому відповідач як уповноважений орган протиправно відмовив у складенні та надання до пенсійного органу довідки для перерахунку пенсії позивачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 103 з урахуванням усіх видів надбавок і доплат.

Додатково суд відмічає, що відмова відповідача у складенні довідки позивачу свідчить про порушення принципу належного врядування та необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, що досягаються відповідачем в результаті реалізації повноважень відповідачем.

Поняття принципу «належного врядування» розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04).

Згідно позиції Європейського Суду з прав людини, яка вкладена у пунктах 70 та 71 рішення від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04): «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).

Таким чином, принцип «належного врядування» застосовується Європейським судом з прав людини лише відносно майнових прав (права власності на майно) фізичних та юридичних осіб, які гарантуються статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З системного аналізу вказаних норм статті 245 КАС України можна дійти висновку, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача.

Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідача належить зобов`язати виготовити і подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу адміністрації Держспецзв`язку від 28.08.2018 № 119 «Про встановлення посадових окладів військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за спеціальне (військове) звання, надбавка за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії за аналогічною посадою «начальник Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку» за період з 01.01.2016 (помісячно), для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, проаналізувавши всі обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у виготовленні та видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за спеціальне (військове) звання, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпеченням (надбавки, доплати, підвищення) та премії за посадою «начальник Головного управління Державної фельд`єгерської служби України» або за прирівняною до неї посадою за період з 01.01.2016 по дату надання відповіді на адвокатський запит (помісячно).

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та наказу адміністрації Держспецзв`язку від 28.08.2018 № 119 «Про встановлення посадових окладів військовослужбовцям Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за спеціальне (військове) звання, надбавка за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати підвищення) та премії за аналогічною посадою «начальник Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку» за період з 01.01.2016 (помісячно), для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко