Справа № 380/5608/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5608/21 пров. № А/857/11467/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області про зобов`язання до вчинення дій за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року (суддя першої інстанції Кухар Н.А., м. Львів, повний текст складено 27.05.2021)

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова про зобов`язання сформувати подання до Управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м. Львова Львівської області подання про повернення збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 12 555,10 грн., сплаченого згідно квитанції №Н195258 від 14.09.2020 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, його оскаржив позивач. Посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 14 вересня 2020 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив» було укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бабій О.В. та зареєстровано в реєстрі за №6178. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Позивачем був сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу, що становить 12 555,10 грн. (квитанція № Н195258 від 14.09.2020), хоча житло придбавалось вперше, що відповідно до пункту 9 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» є підставою для звільнення від сплати такого. Апелянт зауважила, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що критерієм звільнення особи від сплати збору є саме придбання житла, а не його набуття в інший спосіб (дарування, спадкування, тощо). Отже є підстави для повернення вказаних коштів з бюджету.

У судовому засіданні представник позивача Угриновська Ю.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній зазначені.

Представник відповідача Паращак І.В. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги та пояснила, що матеріалами справи підтверджено факт попереднього набуття позивачем права власності на житловий будинок, отже підстави для звільнення його від сплати збору відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 14 вересня 2020 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Бабій О.В. та зареєстрованим в реєстрі за №6178, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Актив» продало, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №247267935 від 09.03.2021, власником вказаної квартири.

Згідно з квитанцією №Н195258 від 14.09.2020 року ОСОБА_2 сплатив 12 555,10 грн. збору з операції придбання (купівлі продажу) нерухомого майна на рахунок УДК у Галицькому районі м. Львова.

Позивач вважаючи, що безпідставно (помилково) сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1% від вартості придбаного ним майна, 11 березня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою, в якій просив повернути безпідставно сплачений ним збір у розмірі 1% від вартості квартири.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області згідно листа від 19.03.2021 № 1300-5604-8/25459 відмовило позивачу у поверненні коштів як помилково сплачених.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про законність вказаної відмови з таких підстав.

Відповідно до п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» платниками збору з операцій купівлі-продажу нерухомого майна є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ, організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з вимогами пункту 151 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 № 1740 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 статті 2 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Пунктом 15-3 цього Порядку № 1740 передбачено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Позивач стверджує, що ним придбано житло вперше, до укладення договору купівлі-продажу від 14.09.2020 інша нерухомість ним не придбавалась.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №247267935 від 09.03.2021, у власності позивача станом на день формування довідки, перебувають декілька об`єктів нерухомого майна.

Так відповідно до вище вказаного витягу позивач володіє житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для державної реєстрації стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії ЛВ №29, виданий 27.08.2014 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області.

Відповідно до наведених вище норм права жилий будинок належить до об`єктів нерухомого майна.

Отже , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на момент сплати збору за купівлю квартири, позивач вже придбавав житло, а тому не може вважатися особою, яка придбавала житло вперше, у розумінні Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апелянта про те, що позивач не купляв вказаний будинок, а набув його у власність в інший спосіб, а тому має право на пільгу встановлену п. 9 ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», апеляційний суд відхиляє, адже законодавець не визначив як умову для не звільнення від сплати збору виключно такий спосіб придбання як купівля.

Згідно Академічного тлумачного словника української мови значення слова придбавати - ставати власником чого-небудь.

При цьому способом придбання є, зокрема, купівля, що не є синонімом придбання.

Отже, відсутні підстави вважати що законодавець визначив винятки для надання пільг зі сплати збору при придбанні об`єкта нерухомості тільки для осіб, які купили попередньо інший об`єкт.

Аналіз вищевказаної норми закону дає підстави для висновку, що пільгу встановлено для осіб, які раніше не набували у власність об`єктів нерухомості незалежно від способу .

Отже, суд дійшов правильного висновку, що, оскільки позивач не придбав житло вперше, - відсутні підстави для звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.08.2021.