Справа № 308/11403/21
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді Бедьо В.І.
при секретарі судового засідання Пазяк С.М.
за участі представника позивача Іванов С.В.
відповідача Рана Діпак

представника відповідача Зубанич О.Ю.

перекладача Ахмад Хассан
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зі слів), про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду із позовом до відповідача громадянина Республіки Непал ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зі слів), про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Позов обґрунтовано тим, що відповідач 25 серпня 2021 року о 16 год. 05 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словацької Республіки, який 21.08.2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 175 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Новеселиця» поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб. Оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, передбачені п.п.16-19 та 20 ст.4 та ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст. 8 Закону України «Про прикордонний контроль» у відповідача відсутні. В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП відповідач був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про Державний кордон», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України». Позивач зазначає, що між Україною та Республікою Непал Угоду про реадмісію осіб не укладено.
Просив врахувати наступні обставини справи: відповідач вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань та про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у незаконному перетині державного кордону з України поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб з метою потрапити до країн Європейського Союзу, оригінали документів, що посвідчують особу, підтверджують законність перебування на території України, дають право перетинати державний кордон передбачені п.п. 16-19 та 20 ст. 4 ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та ст.8 Закону України «Про прикордонний контроль» відсутні, Україну використав як транзитну країну та будь-які законні підстави перебувати на території України у нього відсутні.
У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі, пояснення надав аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити.
Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили, вказують на те, що згідно протоколу затримання особа відповідача встановлена, відтак відсутні підстави для його затримання з метою ідентифікації.
Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов до наступного висновку.
Відповідач, який зазначив свої анкетні дані громадянина Республіки Рана ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зі слів), 25 серпня 2021 року о 16 год. 05 хв. в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, встановленим порядком був прийнятий на територію України з Словацької Республіки, який 21.08.2021 року був виявлений та затриманий прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі 175 прикордонного знаку за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби «Новеселиця» поза встановленими пунктами пропуску в складі групи осіб.
Своїми діями порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».
Документів, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача при затриманні не було.
Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне затримання відповідача від 25.08.2021 та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучених речей і документів від 25.08.2021.
26 серпня 2021 року було уточнено анкетні дані відповідача, що відображено в протоколі уточнення анкетних даних затриманого. Так, в ході проведення фільтраційно-перевірочних заходів з іноземцем встановлено, що він надав про себе неправдиві установчі дані, у зв`язку з чим при складанні протоколу про адміністративне затримання та інших процесуальних документів представниками в/ч НОМЕР_1 було внесено недостовірні установчі дані, а саме: ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначено, що правильними вважати установчі дані: ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.
У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до ч.1 ст.289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Зі змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.
При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурами видворення іноземця чи особи без громадянства або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.
Відповідно до п.1 розділу VI Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23.04.2012 (із змінами і доповненнями) якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.
Відповідно до пункту 12 розділу 2 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом МВС України № 748/288781 від 29 лютого 2016 року, іноземці та особи без громадянства утримуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства протягом строку, необхідного для виконання постанови суду, зокрема про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України.
Частина 13 ст. 289 КАС України передбачає, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:
1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;
2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Відповідач в судовому засіданні також не надав документи, які його ідентифікують.
Позивач зазначає, що відповідач не має будь-яких законних підстав перебування на території України, тому просить затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.
Вказані обставини не були спростовані стороною відповідача в судовому засіданні. Доводи сторони відповідача стосовно того, що в протоколі затримання, що міститься в матеріалах справи, вказано про встановлення особи відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки особу відповідача встановлено тільки з його слів і жодних документів на підтвердження особи відповідача такими не надано.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов`язки, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (ч. 3 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено випадки, коли іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворені за межі України.
Зокрема, передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Судом встановлено, що відповідач коштів для внесення застави немає та не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту.
Суд також приймає до уваги, що між Україною та Республікою Непал угоди про реадмісію не укладено.
Відтак, з огляду на те, що відповідач перебуває на території України незаконно, наміру залишатися в Україні для подальшого життя не має, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, не звертався, в судому засіданні протии позову не заперечив, суд приходить до висновку, що позов є обгрунтований та такий, що підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст. ст. 14, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» суд, -

.
УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити.
Затримати громадянина Республіки НепалОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( зі слів) з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк, який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду В.І. Бедьо