Справа № 701/542/21
Суддя: Костенко А. І.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/542/21
Провадження №2-а/701/8/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Костенка А. І.
за участю секретаря -Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області та інспектора СРПП ВПД № 1 Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області Кикоть Ігоря Петровича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 07.05.2021 року інспектором СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Кикоть Ігорем Петровичем була складена постанова, якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП України, а саме що вона, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан та утримання не вчинила заходів щодо ліквідації ями довжиною 25,7 м., шириною 1,5 м., глибиною 0,45 м., на проїжджій частині вулиці Клопотовського в с. Іваньки, чим порушила п. 1.5 ПДР України, п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух». Також цією постановою на позивача накладене стягнення у вигляді штрафу на суму 1020,0 грн. Вказана постанова не відповідає вимогам закону, що і змусило позивача звернутися з даною позовною заявою до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об`ємі та просив їх задоволити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той просить у задоволенні позовних вимог відмовити, зазначає, посилаючись на норми чинного законодавства України, що дії інспектора СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП Кикоть І.П., відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої позов не визнав, заперечував проти його задоволення та просив справу слухати без його участі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: 07.05.2021 року інспектором СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Кикоть Ігорем Петровичем була складена постанова, якою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч. 1 ст. 140 КУпАП України, а саме що вона, будучи посадовою особою, відповідальною за експлуатаційний стан та утримання не вчинила заходів щодо ліквідації ями довжиною 25,7 м., шириною 1,5 м., глибиною 0,45 м., на проїжджій частині вулиці Клопотовського в с. Іваньки, чим порушила п. 1.5 ПДР України, п. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» а.с. 5). Також цією постановою на позивача накладене стягнення у вигляді штрафу на суму 1020,0 грн. Справа про адміністративне правопорушення розглянута інспектором СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Кикоть Ігорем Петровичем 07.05.2021 року у відсутності ОСОБА_1 , яка не була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про існування спірної постанови позивач дізналась 15.06.2021 року від Маньківського РВ ДВС ЦМУМЮ (м. Київ), коли отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, а отримала копію спірної постанови лише 17.06.2021 року у відділі ДВС (відмітка про ознайомлення міститься в матеріалах виконавчого провадження).

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частиною 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними вище правовими нормами передбачено, що адміністративний суд зобов`язаний в кожному випадку з`ясувати чи дотримано особою (позивачем) строк звернення до адміністративного суду із відповідним позовом, чи є поважними підстави пропуску цього строку. Якщо ж вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду є не поважними, то суд зобов`язаний залишити позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Отже, строк повинен бути пропущений виключно з поважних причин.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, вирішальним у визначенні строків звернення до адміністративного суду є встановлення фактів, коли та за яких обставин позивач дізнався про порушення своїх прав та зміг вчинити дії, направлені на їх відновлення.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Звертаючись до суду з цим позовом про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 07.05.2021 року, позивач зазначила, що дізналася про її існування після отримання нею постанови про відкриття виконавчого провадження, а її копію отримала лише 17.06.2021 року в Маньківському РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ). Із даним позовом звернулася до суду 25.06.2020 року. Отже, суд вбачає наявність підстав для поновлення позивачу строків звернення до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.

За приписами частин 2 та 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення покладається саме на відповідача.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, зазначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч. 1 ст. 140 КУпАП передбачає порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Таким чином, для висновку про наявність в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП необхідно встановити наявність об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Таким чином, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 703/1262/15-а та від 24 жовтня 2018 року у справі №154/1329/17.

Відповідно до підпункту 1 пункту «а» частини 1 статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, в тому числі, а саме організація за рахунок власних коштів і на пайових засадах будівництва, реконструкції і ремонту шляхів місцевого значення, а також капітального та поточного ремонту вулиць і доріг населених пунктів та інших доріг, які є складовими автомобільних доріг державного значення (як співфінансування на договірних засадах).

Згідно з ч. 5 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Статтею 7 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-ХІІ встановлено, що до компетенції сільських, селищних рад, їх виконавчих органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка, затвердження та виконання місцевих програм безпеки дорожнього руху; організація та контроль за діяльністю підприємств з питань дорожнього руху і його безпеки; сприяння діяльності по утриманню у безпечному для дорожнього руху стані автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та їх облаштуванню об`єктами сервісу.

В контексті спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що суб`єктами правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП, є посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць проведення робіт.

Правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначає Закон України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV, відповідно до ст. 8 якого автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.

Статтею 16 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08.09.2005 № 2862-IV встановлено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Вулиці і дороги міст та інших населених пунктів поділяються на магістральні дороги (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці загальноміського значення (безперервного руху та регульованого руху), магістральні вулиці районного значення, а також вулиці і дороги місцевого значення. Проїзна частина доріг, штучні споруди (мости і шляхопроводи), технічні засоби організації дорожнього руху та зовнішнє освітлення на вулицях і дорогах міст та інших населених пунктів можуть передаватися безоплатно в державну власність, а також з державної в комунальну власність за рішенням відповідних органів місцевого самоврядування та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про автомобільні дороги", управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Як встановлено ст. 19 Закону України "Про автомобільні дороги", основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами; видача дозволів на прокладання нових та ремонт існуючих мереж у межах "червоних ліній" вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; завчасне оповіщення учасників руху і мешканців міст та інших населених пунктів про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів; здійснення статистичного обліку та паспортизації вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; забезпечення дотримання норм природоохоронного законодавства у процесі будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; видача в установленому порядку дозволів на тимчасове припинення руху.

Статтею 21 Закону України "Про автомобільні дороги" встановлено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Відтак, відповідальним за стан доріг є орган місцевого самоврядування, в даному випадку Іваньківська сільська рада Уманського району Черкаської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки є об`єктами у сфері благоустрою населених пунктів (пункт «г»).

В судовому засіданні встановлено, що розробка програм по ремонту та утриманню у безпечному для дорожнього руху стану доріг, вулиць та реалізація цих програм належить до компетенції колегіального органу - Іваньківська сільська рада Уманського району Черкаської області. Сільський голова здійснює контроль за виконанням рішень Іваньківської сільської ради Уманського району Черкаської області.

Як вбачається з рішення ІІ сесії VIII скликання Іваньківської сільської ради № 2-1/VIII від 24.12.2020 ««Про затвердження програми соціально-економічного розвитку Іваньківської територіальної громади на 2021 - 2025 роки», затверджено програму соціально-економічного розвитку Іваньківської територіальної громади на 2021 - 2025 роки, в п. 4.1.1 якого було передбачено капітальний ремонт ряду вулиць села Іваньки, в тому числі і вулиці Клопотовського (а.с. 20).

Відповідно до рішення Іваньківської сільської ради № 6-1/VІІІ від 14.04.2021 ««Про внесення змін в рішення сесії сільської ради від 24.12.2020 року № 2-27/VIII «Про бюджет Іваньківської територіальної громади на 2021 рік», в якому було передбачено кошти в сумі 542400,0 грн., для здійснення ремонтних робіт автомобільних доріг місцевого значення та ремонт частини вулиці Клопотовського, яка зазнала ушкоджень весняним паводком.

15.04.2021 року Іваньківський сільський голова ОСОБА_1 , звернулась до ТОВ «Уманьдоррембуд» з гарантійним листом № 553/02-31, в якому було зазначено, що сільська рада гарантує оплату коштів, які заплановані в бюджеті рішенням від 14.04.2021 року по проекту «Капітальний ремонт вулиці Клопотовського від будинку АДРЕСА_1 » (а.с. 9)

Також ОСОБА_1 , звернулась до проектної організації ФОП ОСОБА_3 , яким було виготовлено проектну документацію за робочим проектом «Капітальний ремонт вулиці Клопотовського від будинку АДРЕСА_1 » (а.с. 6-8).

31.05.2021 року ТОВ «Перша приватна експертиза» надало експертний звіт № 31/54-05/21/А щодо розгляду кошторисної частини проектної документації за проектом «Капітальний ремонт вулиці Клопотовського від будинку АДРЕСА_1 » (а.с. 10).

Згідно рішення Іваньківської сільської ради № 8-4/VІІІ було затверджено проектну документацію за проектом «Капітальний ремонт вулиці Клопотовського від будинку АДРЕСА_1 » (а.с. 15).

З наведеного вбачається, що рішеннями Іваньківської сільської ради затверджено програми соціально-економічного розвитку Іваньківської сільської ради на 2021 - 2025 роки, та внесено зміни до до бюджету Іваньківської територіальної громади на 2021 рік. Згідно вказаних рішень, передбачено капітальний ремонт доріг на території Іваньківської територіальної громади. В подальшому затверджено проектну документацію.

Всупереч наведеному, інспектором СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Кикоть І.П., при розгляді справи про адміністративне правопорушення не з`ясовано, чи було передбачено ремонт доріг програмою соціально-економічного розвитку Іваньківської сільської ради на 2021 рік, та які дії вчинено на виконання вказаної програми, також не з`ясовано, чи належить до компетенції позивача, як посадової особи Іваньківської сільської ради ремонт і утримання доріг по вул. Клопотовського в с. Іваньки Уманського району Черкаської області.

Окрім цього суд звертає увагу, що ОСОБА_1 , як сільський голова, не може самостійно прийняти рішення про проведення ремонту будь-якої дороги на території сільської ради, адже вказані повноваження належать сільській раді.

В судовому засіданні також встановлено, що згідно п.п. 23 п. 1 ч. III Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 73, патрульна поліція надає у межах своєї компетенції посадовим і службовим особам та громадянам обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів - притягує винних осіб до передбаченої законодавством відповідальності. В даному випадку будь-яких приписів органи поліції позивачу не направляли.

Як вбачається з матеріалів справи, при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані вказані обставини, а також не надано суду будь-яких доказів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а також судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення рішення відповідачем.

Таким чином,суд приходить до висновку,що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП є безпідставним, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 903405 від 07.05.2021 підлягає скасуванню.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 258 КУпАП копія постанова протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Зважаючи на те, що постанова була винесена, проте, як зазначив позивач, він її не отримав у встановлений законом термін. Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом 10 днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. Постанову по справі про адміністративне правопорушення не була направлена позивачу, тому є достатні підстави для поновлення строку на оскарження вказаної постанови.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 122, 123, 139, 171, 240, 242-246, 250, 280, 286 КАС України, ст. ст. 14, 140, 245, 247, 251, 258, 283, 284, 289 КУпАП, ст. ст. 7, 12 Закону України "Про дорожній рух", ст. ст. 31, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. ст. 16, 17, 19, 21 Закону України "Про автомобільні дороги", суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задоволити.

Термін на оскарження постанови БАБ № 903405 по справі про адміністративне правопорушення від 07.05.2021 року поновити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 903405 від 07.05.2021 року інспектора СРПП ВПД № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Кикоть Ігора Петровича про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП визнати неправомірною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 27.08.2021.

Суддя А. І. Костенко