Справа № 420/7558/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7558/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Південного територіального управління Військової служби правопорядку, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Південного територіального управління Військової служби правопорядку, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо накладення 31.03.2021 року на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та внесення відповідного запису до службової картки;

- зобов`язати Південне територіальне управління Військової служби правопорядку Мiнiстерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) скасувати запис від 31.03.2021 у службовій картці ОСОБА_1 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на підставі рапорту від 31.03.2021 за вх. №2487;

- стягнути з Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани накладено на ОСОБА_1 не у формі наказу, а у формі напису, на рапорті від 31.03.2021 за вх. №2437, що не може вважатись належним чином оформленим рішенням (наказом) про накладення дисциплінарного стягнення. Крім того, позивач зазначає про те, що відповідач без належних правових підстав та без доведення вини ОСОБА_1 протиправно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та застосував дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

12.05.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

09.06.2021 року ухвалою суду продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

23.06.2021 року позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

22.07.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що TBO командиром військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_2 майору ОСОБА_1 в порядку 97 Дисциплінарного статуту було особисто (в усній формі) оголошено про накладення дисциплінарного стягнення "догана", у зв`язку з чим відповідачем правомірно притягнуто позивача до дисциплінарного стягення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 починаючи з 2015 року по теперішній час проходить військову службу у Південному територіальному управлінні Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) у військовому звані «майор» на посаді старшого офіцера вiддiлення, запобігання, виявлення злочинів тa інших правопорушень.

31.03.2021 року начальник відділу проведення службових розслідувань підполковника ОСОБА_3 підписав рапорт № 2487, відповідно до якого просив притягнути до відповідальності особу, яка вказала його як виконавця документа за вихідним № 808/724 від 30.03.2021 року

Відповідно до резолюції ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , накладеної на рапорті підполковника Копиці О.В., начальнику відділення персоналу заступнику начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , в порядку ст. 106 Дисциплінарного статуту, визначено завдання про внесення до службової картки майора ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення "догана".

Незгода позивача з діями відповідача щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення зумовило його звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно - правовими актами.

Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).

Згідно з статтею 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-ХІУ (далі -Дисциплінарний статут).

Відповідно до пункту 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно з пунктом 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен" нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); г') попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Предметом спору в даній справі є дії Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо накладення 31.03.2021 року на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та внесення відповідного запису до службової картки

Статтями 97 та 98 Дисциплінарного статуту визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Згідно зі статтею 106 Дисциплінарного статуту усі дисциплінарні стягнення заносяться до службової картки військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, що ТВО командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 , накладено на рапорт від 31.03.2021 року резолюцію: «внести до службової картки майора ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "догана" за порушення вказані в рапорті».

Суд звертає увагу, що згідно з вимогами Дисциплінарного статуту про накладення будь-яких дисциплінарних стягнень та про підстави їх накладення військовослужбовцю повинно бути повідомлено та роз`яснено.

Між тим, відповідачем до суду не надано доказів оголошення ОСОБА_1 в усній формі "догани" та роз`яснення позивачу про підстави накладення такого дисциплінарного стягнення.

Так, відповідач у відзиві вказує на те, що 30.03.2021 року в службовому кабiнетi № 48 ТВО командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_2 майору ОСОБА_1 оголошено про накладення дисциплінарного стягнення "догана", але доказів на підтвердження вказаних обстави відповідачем не надано.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи військової частини НОМЕР_1 щодо особливостей діловодства у військовій частині та можливості накладення дисциплінарного стягнення в усній формі, оскільки вказані обставини не спростовують факту відсутності підтвердження оголошення догани позивачу та доведення до останнього підстав його накладення.

За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про визнання протиправними дії Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо накладення 31.03.2021 року на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та внесення відповідного запису до службової картки є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання відповідача скасувати запис від 31.03.2021 у службовій картці ОСОБА_1 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на підставі рапорту від 31.03.2021 за вх. №2487, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3до цього Статуту).

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Якщо накладені на військовослужбовця такі дисциплінарні стягнення, як зауваження, догана і сувора догана, після закінчення року після їх накладення не були зняті і він не вчинив за цей час іншого правопорушення, за яке був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, у відповідній графі розділу "Стягнення" робиться запис про зняття стягнення у зв`язку із закінченням строку.

З наведеного, у разі набрання цим рішенням законної сили відповідач повинен буде внести до службової картки позивача записи про зняття з нього скасованого судом дисциплінарного стягнення, а тому у суду немає підстав вважати, що відповідач не здійснить таких дій.

Отже, суд дійшов висновку, що така позовна вимога є передчасною і у її задоволенні слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань позивачем.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди бездіяльностю відповідача, що була предметом розгляду у даній справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача, відтак заявлені позивачем обставини завдання йому моральної шкоди суд вважає не доведеними, в зв`язку з чим позовну вимогу про стягнення моральної шкоди суд вважає не обґрунтованою.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI Про судовий збір.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до Південного територіального управління Військової служби правопорядку (65058, м. Одеса, вул. Армійська, 10а, ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Південного територіального управління Військової служби правопорядку Міністерства оборони України (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо накладення 31.03.2021 року на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани та внесення відповідного запису до службової картки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.