Справа № 384/129/21
Суддя: Майстер І. П.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 384/129/21
Номер провадження по справі 2-а/387/14/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року смт Добровеличківка

Добровеличківський районний суд, Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстера І. П.

за участю секретаря судового засідання Косюг І.В.

розглянувши в письмовому провадженні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якій зазначив, що 22.04.2021 працівником поліції було винесено постанову серії ДПО18 №956388 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі за ч.4 ст. 122 КпАП України та накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій керуючи т.з. рухався зі швидкістю 104 км/год порушивши вимогу знаку " Обмеження швидкості руху " 50 км/год перевищивши швидкість на 54 км/год, чим порушив п.12.9 ПДР України". Швидкість вимірювалась приладом TruCam №TC000524. Позивач вважає, що вказана постанова є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки технічний прилад TruCam №TC000524 працівник поліції тримав в руках при визначені швидкості, а це є недопустимим, а докази отриманні таким чином є неналежними та не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, вказаний прилад не зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки та виключений з Державного реєстру, що вказує на те, що прилад TruCam №TC000524 є неналежним доказом. Також, працівником поліції чітко не визначено, яке саме адміністративне правопорушення було здійснено позивачем, який саме дорожній знак обмеження швидкості не був виконаний, якими засобами було зафіксоване адміністративне правопорушення, тому звернувся до суду із даним позовом.

Розпорядженням голови Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2021 адміністративну справу передано на розгляд до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області.

Від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції 21.07.2021 до суду надійшов відзив, згідно з яким відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в повному обсязі, оскільки в оскаржуваній постанові чітко вказана суть порушення чинних ПДР України. Дорожні знаки були розташовані незадовго до місця зупинки позивача, що підтверджується схемою та відповіддю з служби автомобільних доріг в Одеській області наданою стороною відповідача та встановлювали обмеження швидкості руху спочатку 90 км/год, 70 км/год, 50 км/год. Крім того починаючи з 442 км-по 463 км ( початок забезпечення контролю з 11.02.2019) дозволяється розташування пристроїв вимірювання швидкості TruCam, при цьому адміністративне правопорушення було вчинено на 450 км автомобільної дороги Київ-Одеса М-05. Разом із дорожніми знаками 3.29 ( обмеження швидкості в 90 км/год, 70 км/год, а потім 50 км/год) були застосовані й дорожній знак 1.39 "Аварійно небезпечна ділянка", з табличкою 7.21.1 "Інформує про можливий вид дорожньо-транспортної пригоди". Пунктом 12.9. ПДР водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу; перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил. Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото та відео матеріалами відзняти лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCam та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою TruCam, зазначений пристрій відповідає всім вимогам законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належним, допустимими, достовірними доказами. Прилад TruCam LTI 20/20 № ТС000524 зафіксував рух транспортного засобу Volkswagen Multivan, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 114 км/год. Відповідач також надав диск з фіксацією правопорушення та підтвердив факт розгляду справи про адміністративне правопорушення після зупинки працівниками поліції транспортного засобу (а.с.96).

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі здійснення розгляду справи за відсутності учасників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що 22.04.2021 прийнято постанову (а.с.9), згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 22.04.2021 водій керуючи т.з. рухався зі швидкістю 104 км/год порушивши вимогу знаку " Обмеження швидкості руху " 50 км/год перевищивши швидкість на 54 км/год, чим порушив п.12.9 ПДР України" за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 122 КпАП України.

Оскаржуваною постановою на позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень. Позивач, вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, звернувся з даним позовом до суду, заявленого до юридичної особи, а не структурного підрозділу та капрала поліції. Приписами частини 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.

Мотиви заявленого позову наступні. На думку сторони позивача оскаржувана постанова винесена поліцейським без додержання вимог ст. 280 КпАП України, вимірювальний прилад поліцейський тримав в руках, а не на штативі. Не пред`явлено відеозапис і свідоцтво про повірку, а також не пред`явлено документи, що посвідчують повноваження поліцейських та не наведено доказів, що позивач керував цим авто.

Оцінивши вимоги і заперечення сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 1 статті 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 62 Конституції України закріплює положення, що відображають сутність презумпції невинуватості: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину й не може бути піддана покаранню, поки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях".

Стаття 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.4 статті 122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог пп. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена відповідними частинами ст.ст.121, 122 КпАП України. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КпАП України передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КпАП України у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Доказами у справі можуть бути: пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі ті, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів справи слідує, що працівник патрульної поліції надав фотознімок, здійснений приладом TruCam LTI 20/20 №ТС000524, та відеозапис на якому зафіксовано, суть правопорушення на автомобілі позивача, який рухався зі швидкістю 104 км/год.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

При цьому, фіксація швидкості руху транспортного засобу позивача здійснювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20 №ТС000524, який містить чітке зображення автомобіля і його державний номерний знак, яким в момент правопорушення керував позивач.

Зазначений доказ суд визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості, та правомірність застосування такого лазерного вимірювача швидкості підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 (а.с.86).

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 TruCam», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16816, виданого ДП «Укрметртестстандарт» свідоцтво про уповноваження № П-9-2019 від 14.02.2019 та чинного до 02.12.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 №ТС000524" є придатним до застосування.

Можливість використання виробу «TruCam LТІ 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 27.09.2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕS 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

У свою чергу, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», визначено, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

У даному випадку, лазерний вимірювач швидкості TruCam є засобом саме вимірювальної техніки, а не засобом фото-відеофіксації і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до статті 1 якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Як свідчать матеріали справи, використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управлінь патрульної поліції Департаменту патрульної поліції задокументовано та дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» завчасно інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Що стосується доводів позивача, що відповідач не надав доказів проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач, в межах дії дорожного знаку 5.70 ПДР, суд зазначає, що як вбачається з відповіді Служби автомобільних доріг в Одеській області від 19.04.2021 року за № 01-1250/12 щодо інформації по дорожнім знакам 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» та 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» на автодорозі М-05 Київ-Одеса, вбачається, що дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» на км. 428 автодороги М-05 Київ-Одеса встановлені згідно тимчасової схеми організації дорожнього руху на період капітального ремонту автодороги М-05 Київ-Одеса, км 427+184 км 429+875 (транспортна розв`язка) Схема погоджена Управлінням патрульної поліції в Одеській області листом від 06.07.2020 року № 12364/41/13/07/02-2020. Дорожні знаки 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» з табличкою 7.2.1 «Зона дії» встановлені на початку серпня дорожньою підрядною організацією ТОВ «Автомагістраль-Південь» на автодорозі М-05 Київ-Одеса, км 380+000 (праворуч) км 440-000 (ліворуч) та км 442+000 (праворуч) км 463+000 (ліворуч) згідно листа Управління патрульної поліції в Одеській області від 28.07.2020 року № 14101/41/13/07/02-2020. Зазначені дорожні знаки облаштовані з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування».

Тобто заборонні обмежувальні і інформаційні дорожні знаки були розташовані на відповідній ділянці автодороги, що підтверджується відповідними доказами наданими відповідачем.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції, лише висловлено суб`єктивну думку, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Не знайшло свого підтвердження, що позивачем було виконано вимоги ПДР України та знижено швидкість.

Крім того, позивачу було надано для огляду підтвердження вчинення ним порушення правил дорожнього руху. Особа, яка вчинила правопорушення безпосередньо була встановлена на місці, особа яка складала протокол назвала свою посаду та прізвище, оголосили суть порушення і права (відеодоказ а.с.96).

За наведених обставин не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в позові доводи на користь скасування постанови. Всі викладені твердження є довільним виразом ставлення до вчиненого та спробою уникнути відповідальності. Тому позов задоволенню не підлягає, оскільки підтверджена подія і правильність кваліфікації дій позивача, а оскаржувана постанова відповідає нормам КпАП України і при її прийнятті дотриманий процесуальний порядок.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області Майстер І. П.