Справа № 380/1003/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

26 серпня 2021 рокуСправа № 380/1003/21 пров. № А/857/7960,7961/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії судді:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяви про відвід судді Матковської Зоряни Мирославівни у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами та від 15 березня 2021 року про повернення позовної заяви у справі за його позовом до Миколаївської об`єднаної територіальної громади Стрийського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльність, відшкодування моральної шкоди,

ВCТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду знаходиться справа №380/1003/21 (апеляційне провадження №№А/857/7960/21, А/857/7961/21) за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 3 березня 2021 року про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами та від 15 березня 2021 року про повернення позовної заяви.

На адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду повторно надійшли заяви ОСОБА_1 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковській З.М.

Заявлений відвід обґрунтований тим, що ухвалами судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковської З.М. від 26.04.2021 судом відмовлено у звільненні позивача від спати судового збору та апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 на ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 про відмову у відкритті провадження за нововиявленими обставинами та від 15.03.2021 про повернення позовної заяви у справі №380/1003/21 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційних скарг.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року заяви ОСОБА_1 про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковської З.М. у справі №380/1003/21 визнано необґрунтованими.

Згідно з частиною восьмою статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви апелянта про відвід судді Матковської З.М. суд вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначені статями 36, 37 КАС.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 КАС питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом пункту 4 частини першої та частини четвертої статті 36 КАС суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи статті 36 КАС нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Проте, слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС).

Щодо доводів заявника про невірне застосування та порушення суддею Матковською З.М. норм КАС та Закону України «Про судовий збір», то наведеним обставинам не може бути надана оцінка при розгляді заяви учасника справи про відвід судді та такі відповідно можуть бути перевірені судом касаційної інстанції у випадку повернення апеляційних скарг.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих сумнівів у неупередженості та об`єктивності судді, а обставини, які викладені у заявах про відвід, не свідчать про її упередженість або певну зацікавленість у наслідках розгляду даної справи, а тому не є підставою для задоволення заяв про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості складу судді Матковської З.М. судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяв про відвід слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 321, 325 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 про відвід складу судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Матковської Зоряни Мирославівни у справі №380/1003/21 (апеляційне провадження №№А/857/7960/21, А/857/7961/21).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний