Справа № 184/911/21
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 184/911/21
Номер провадження 2-а/184/11/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бринзи Л.І.,

представника позивача Андрієнко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров справу за адміністративним позовом Покровського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, представник позивача Андрієнко Яна Володимирівна до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 «про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію», -

ВСТАНОВИВ:

Покровський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, посилаючись на те, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 востаннє здійснив перетин державного кордону України в січні 2012 року у напрямку «в`їзд», через населений пункт м. Конотоп, маючи паспорт громадянина Російської Федерації з метою подальшого працевлаштування та після того з України не виїжджав. Таким чином, відповідач після закінчення приблизно березень-квітень 2012 року (востаннє здійснив в`їзд в Україну в січні 2012 року) граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством (не більш як 90 днів протягом 180 днів), ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні. Після втрати відповідачем паспорта громадянина Російської Федерації, відповідач не маючи законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, що не дає йому змоги офіційно працевлаштуватись та забезпечити себе фінансово. Вважають, що є підстави для затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.4 ст.46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про затримання іноземця чи особи без громадянства.

В судовому засіданні встановлено, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , місце народження - м.Новосибірськ, Російська Федерація, востаннє здійснив перетин державного кордону України в січні 2012 року у напрямку «в`їзд», через населений пункт м. Конотоп маючи паспорт громадянина Російської Федерації з метою подальшого працевлаштування та після того з України не виїжджав.

Згідно повідмолення заступника начальника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області С.Сімон, за результатами проведеної перевірки за обліками інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», щодо перетину кордону відповідачем встановлено відсутність у системі «Аркан» будь-яких відомостей про перетин кордону в напрямку в`їзд/виїзд відповідачем.

Згідно відповіді на запит №1236/1320 від 24.04.201 року до Відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства, відповідач із заявою щодо оформлення посвідки на тимчасове та постійне проживання не звертався.

Відповідно до діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Положеннями ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до ч. 3 ст. 9 Закону, строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 16 ст. 4 Закону, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Так, ст. 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року (далі - Угода), яка набрала чинності 10.03.1997 року, передбачено, що громадяни держави однієї Сторони, незалежно від місця постійного проживання, можуть в`їжджати, прямувати транзитом, виїжджати та пересуватися територією держави іншої Сторони без віз з дотриманням правил перебування і реєстрації, чинних в цій державі, по документах, зазначених в Додатку до цієї Угоди (ст. 1 із змінами, внесеними згідно з Протоколом 643 281 від 30.10.2004 р.).

Пунктом 2 Додатку до Угоди, встановлено, що дійсними документами для в`їзду та виїзду прямування транзитом та перебування на території держави іншої Сторони в розумінні цієї Угоди, є наступні документи, а саме: паспорт громадянина Російської Федерації; паспорт громадянина Російської Федерації, що посвідчує особу громадянина Російської Федерації за межами Російської Федерації; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; свідоцтво про народження (для дітей віком до 14 років) із зазначенням належності до громадянства Російської Федерації; паспорт моряка (посвідчення особи моряка) - за наявності суднової ролі або виписки з неї: льотне свідоцтво члена екіпажу повітряного судна (додаток 1 в редакції Угоди 643 330 від 26.02.2007 р.); свідоцтво на виїзд (повернення) у Російську Федерацію (тільки для повернення в Російську Федерацію).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищезазначеної Угоди, громадяни держави однієї Сторони, які втратили документи, зазначені у Додатку до цієї Угоди, на території держави іншої Сторони, повинні негайно повідомити компетентні органи держави перебування, які безоплатно видають довідку, що підтверджує заяву про втрату документів.

Згідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на шконній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які с громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Зі слів відповідача, наданих у поясненні, останній здійснив в`їзд в Україну у січні 2012 року. Таким чином, не маючи інших законних підстав для перебування на території України визначених ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Відповідач, мав право тимчасово перебувати на території України не більш як 90 днів протягом 180 днів, на підставах визначених ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року №150.

Відповідач із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України чи із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертався, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту не отримував.

Також, після втрати Відповідачем паспорта громадянина Російської Федерації, Відповідач не повідомив про факт втрати вищезазначеного документа до ГУДМС України в Дніпропетровській області, як того вимагає ч. 1 ст. 2 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою Владою Російської Федерації про безвізові поїздки громадян, та не звернувся за отриманням довідки, що підтверджує заяву про втрату документів.

Таким чином, Відповідач після закінчення приблизно березень-квітень 2012 року (востаннє здійснив в`їзд в Україну в січні 2012 року) граничного періоду тимчасового перебування на території України встановленого законодавством (не більш як 90 днів протягом 180 днів), ухилився від виїзду з України, та не маючи інших законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, чим порушив вимоги ч. 16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, та ст. 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України і Урядом Російської Федерації про безвізові поїздки громадян від 16.01.1997 року (далі - Угода), яка набрала чинності 10.03.1997 року.

Також, після втрати Відповідачем паспорта громадянина Російської Федерації, Відповідач не маючи такенних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище в Україні, що не дає йому змоги офіційно працевлаштуватись та забезпечити себе фінансово.

Факт порушення Відповідачем правил перебування в Україні та ухилення від виїзду з України після закінчення терміну перебування встановленого законодавством, за що передбачена відповідальність відповідно до частини першої ст. 203 «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування на території України і транзитного проїзду через територію України» Кодексу України про адміністративні правопорушення, зафіксовано співробітниками Покровського МВ ГУДМС України в Дніпропетровській області в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.04.2021 року серії ПР МДН № 001644.

Постановою ГУДМС України в Дніпропетровській області від 20.04.2021 року серії ПР МДН № 001643 на відповідача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1700 грн. 00 коп..

Положеннями абзацу першого ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передбачено що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення реадмісії за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 1 вищезазначеного Закону, передбачено, що реадмісія - це передача з території України або приймання на територію України іноземців та осіб без громадянства на підставах та в порядку, встановлених міжнародними договорами України.

Угода між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Російською Федерацією про приймання і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на територіях держав незаконно, була підписана 22.10.2013 року, ратифікована Законом України № 324-У1І від 05.06.2012 року, набрала чинності 08.08.2013 року, та є чинною на даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 вищезазначеної Угоди, компетентні органи держави запитуваної Сторони на запит компетентних органів держави запитуючої Сторони приймають назад осіб, які в`їхали на територію держави запитуючої Сторони або перебувають там з порушенням законодавства цієї держави з питань в`їзду і перебування іноземних громадян та осіб без громадянства, якщо встановлено, що ці особи є громадянами держави запитуючої Сторони або втратили її громадянство після в`їзду на територію держави запитуючої Сторони і не набули громадянства іншої держави, або, якщо по відношенню до цих осіб прийнято рішення про відмову в наданні громадянства держави запитуючої Сторони.

Згідно з положеннями п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обгрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно до абзацу сьомого п. 3 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Відповідно до Конституції України, міжнародних договорів України у сфері реадмісії, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», «Про громадянство України», «Про Державну прикордонну службу України», «Про прикордонний контроль», «Про захист персональних даних», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, а також міжнародних норм і стандартів, що визначають права та свободи людини і громадянина розроблена та діє Інструкція про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 № 158 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №260/26705).

Положеннями п. 1 розділу 4 «Забезпечення процедури реадмісії» Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, передбачено, що у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.1 1.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Суд звертає увагу на наступні обставини щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - тривалий час перебуває на території України, без законних підстав (граничний період тимчасово перебування відповідача на території України, визначений відповідно до законодавства України (не більш як 90 днів протягом 180 днів), закінчився березень-квітень в 2012 року, що є грубим порушенням законодавство України про правовий статус іноземців; - у відповідача відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Вищезазначені обставини є підставою для затримання відповідача з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, що передбачено положеннями ч. 1 ст. 29, ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ч.1, ч. 11 ст. 289 КАС України, Угодою між Кабінетом Міністрів України і Виконавчою владою Російської Федерації про приймання і передачу осіб (реадмісію), які знаходяться на територіях держав незаконно, підписаної 22.10.2012 року, ратифікована Законом України №324-УІІ від 05.06.201 Зроку, набрала чинності 08.08.2013 року, п.1 розділу 4 Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 №158 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №260/26705), а також, відповідно до положень підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.

Відповідно до ст.289 КАС України, за наявності обґрунтованих підставв важати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти такий захід як затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення видворення за межі території України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний позов є достатньо обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 46, 288, 289, 371 КАС України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Покровського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, представник позивача Андрієнко Яна Володимирівна до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 «про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію» задовольнити.

Затримати строком на шість місяців для забезпечення передачі відповідно до міжнародного договору України про реадмісію з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанову суду у відповідності до вимог ст.256 КАС України, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання її копії.

Повний текст складено 26.08.2021р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш