Справа № 607/2586/21
Суддя: Грицай К. М.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2021 Справа №607/2586/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3725697 від 29.01.2021 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3725697 від 29.01.2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з вище прийнятою постановою не погоджується, вважає її протиправною, складеною без наявності на те належних і допустимих доказів, та також, що підлягає скасуванню. Так, зазначає, що у самій постанові відсутні посилання на об`єктивні докази, які б підтверджували його вину, у графі 7 «До постанови додаються» не відображено посилання на жодний доказ, який підтверджував би його вину у порушенні п. 34 ПДР. Також, зі змісту самої постанови неможливо встановити місце скоєння правопорушення, що суперечить вимогам до складання таких документів. Зазначення в постанові місце скоєння правопорушення «КМ 600 м» не відображає точних координат скоєння на думку працівників поліції позивачем правопорушення, є не чітким відображенням прив`язки обмежувальних в русі подвійних суцільних ліній дорожньої розмітки смуг до місця, де на думку поліції відбулось адміністративне правопорушення, що свідчить передчасність складення оскаржуваного документа. Вказує, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. З огляду на наведене просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою судді від 19 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Кондрат Л.Р. подала відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вважає, що працівниками Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції обґрунтовано складено постанову у справі про адміністративне правопорушення, в той час як позивач не вказав жодних законних підстав для скасування постанови. У відзиві вказано, що згідно оскаржуваної постанови ЕАН №3725697 від 29.01.2021 року, 29.01.2021 року о 17 год. 47 хв. на 155 км автодороги м-12 «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20 д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, чим порушив п. 34 ПДР, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказала, що матеріалами відео фіксації чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, інформація про пристрій, яким велась відео фіксація, наявні в оскаржуваній постанові.

У відповідності до положень розділу 34 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Горизонтальна розмітка 1.3 складається з двох паралельних суцільних ліній шириною 10 см кожна і відстанню між лініями 10 см. За допомогою такої розмітки збільшують боковий інтервал під час зустрічного роз`їзду транспортних засобів, які рухаються по смугах, розташованих біля повздовжньої осі дороги. Перетинати подвійні суцільні лінії заборон як для виконання обгону, так і для виконання повороту праворуч або ліворуч. Вважає такими, що не заслуговують на увагу та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності твердження позивача, викладені к позовній заяві.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Никитюк Р.І. не з`явились, від представника позивача надійшла заява через канцелярію суду про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові, просить врахувати подані ним письмові пояснення. 03 серпня 2021 року представник позивача подав письмові пояснення, згідно яких вказує, що постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис правопорушення, відтак, такий відеозапис не може вважатись належним доказом. Також, зазначив, що відповідачем у відзиві на позов та постанові вказані різні місця вчинення правопорушення, внаслідок чого вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283,284 КУпАП, оскільки неможливо встановити місце вчинення позивачем правопорушення, тому просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Представник відповідача Кондрат Л.Р. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві та пояснила, що працівниками Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції обґрунтовано складено постанову у справі про адміністративне правопорушення та зазначено докази та відомості про пристрій, яким велась відео фіксація. Зазначила, що оригінал постанови направлений для виконання до Тернопільського МВ ДВС.

Суд, заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3725697 від 29.01.2021 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 , 29.01.2021 року о 17 год. 47 хв. на КМ 600 м, керуючи транспортним засобом ВАЗ 210994-20 д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, відео з нагрудного реєстратора ВО 00037, відео з реєстратора 3320, чим порушив п. 34 ПДР порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП., та прийняте рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно п.8.5 Правил дорожнього руху України дорожня розмітка поділяється горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху.

У відповідності до положень розділу 34 Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка 1.3 поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Із змісту позову встановлено, що позивач оспорює обставини, викладені у постанові, щодо її змісту, зокрема, щодо місця вчинення правопорушення та незазначення засобів фіксації правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності (ст. 252 КУпАП).

Згідно вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до роз`яснення термінів у п. 1.10 ПДР України, автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій).

Так, як вбачається із спірної постановисерії ЕАН №3725697 від 29.01.2021, у ній вказане місце вчинення правопорушення, КМ 600 м, місце розгляду справи Тернопільська область, Тернопільський район, М12, КМ 600 м.

З оглянутих судом матеріалів відео фіксації вбачається, що ОСОБА_1 здійснив поворот ліворуч, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки. Також, із даних відеоматеріалів вбачається, що поліцейські патрульної поліції не вказали точне місце вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху.

Поряд з тим, суд не бере до уваги доводи позивача щодо тих обставин, що у спірній постанові не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис як такі, що спростовані дослідженими у суді доказами, оскільки у п. 5 спірної постанови такі відомості вказані, а саме: зазначене відео з нагрудного реєстратора ВО 00037, відео з реєстратора 3320.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" №39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Проте, відповідач в судове засідання не надав належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та на спростування вищенаведених доводів позивача.

Суд вважає, що зазначення у постанові на місце вчинення правопорушення : КМ 600 м не є встановленням точного місця вчинення правопорушення, оскільки не вказує на конкретну місцевість, що унеможливлює встановлення об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні

Таким чином, суд приходить до переконання, при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) було порушено норми процесуального права щодо змісту постанови, зокрема, ст. 283 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. Дана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, що в матеріалах справи відсутні достатні належні та достовірні докази, які б підтвердили факт порушення позивачем ОСОБА_1 п. 3.4 Правил дорожнього руху України.

В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відтак, суд приходить до висновку, що постанова підлягає до скасування, як така, що винесена без повного з`ясування обставин справи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому позов підлягає до задоволення, шляхом скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 29.01.2021 року, а провадження у справі закриттю.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.247, 251, 252, 258, 280, 283, ст.289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9, 72-77, 242, 244-246, 257, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3725697 від 29.01.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Кути, Буський район, Львівська область, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Котляревського, 24 м. Тернопіль, ).

Головуючий суддяК. М. Грицай