Справа № 460/2494/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/2494/19 пров. № А/857/8348/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Святецького В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року (прийняте у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Рівному суддею Дорошенко Н.О.) у справі № 460/2494/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області) щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1 % при призначенні їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі також - Закон №1058-ІV);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки та із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35 % відповідно до пункту 4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, починаючи з 01 жовтня 2017 з урахуванням виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 19 лютого 2010 р. вона отримувала пенсію державного службовця, призначену на умовах Закону України Про державну службу. З 01 жовтня 2017 р. позивачу була призначена пенсія за віком на умовах Закону № 1058-ІV. При цьому, при обчисленні розміру пенсії позивача за віком відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, що призвело до зниження розміру пенсійної виплати. Більше того, на письмове звернення позивача щодо перерахунку пенсії відповідач повідомив про відсутність підстав для його проведення із застосуванням такого показника. Вказані вище дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки пенсія за віком з 10 жовтня 2017 року їй була призначена вперше, а тому згідно з пунктом 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, розмір пенсії повинен був обчислюватися із застосовується середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржило ГУ ПФУ в Рівненській області, вважаючи, що таке винесене з порушенням норм матеріального права, при тому, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи; а тому просило скасувати оскаржуване рішення та в задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з 19.02.2010 позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу». На підставі пункту 4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, з 01.10.2017 позивача автоматично переведено на пенсію за віком на умовах вказаного Закону. Враховуючи те, що пенсія позивачу призначалася не вперше, тому відсутні підстави для застосування положень законодавства, які регулюють первинне призначення пенсії, в тому числі застосування при визначені розміру пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції відповідно до статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, з 19 лютого 2010 року позивачу призначена пенсія державного службовця на умовах Закону України «Про державну службу», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією протоколу від 04 березня 2010 року № 78.

З 01 жовтня 2017 року позивачу призначена пенсія за віком на умовах Закону № 1058-ІV, що підтверджується копією розпорядження від 16 листопада 2017 року № 814410.

09 серпня 2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок її пенсії за віком відповідно до пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, починаючи з 01 жовтня 2017 року.

Листом від 06 вересня 2019 р. за № С-1069/07.1-59 відповідач повідомив позивачу про те, що з 11 жовтня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 р. № 2148-VІІІ, яким внесенні зміни до пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, за змістом яких пенсії призначенні відповідно до вказаного Закону з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Також, особам, пенсії яким призначені, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ. Враховуючи вищевикладене, з 1 жовтня 2017 року позивача переведено з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу», на пенсію за віком на умовах Закону №1058-ІV за матеріалами пенсійної справи з урахуванням вимог пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV. Таким чином, відповідач вказав, що при переведенні позивача з 1 жовтня 2017 року на пенсію на умовах, передбачених Законом № 1058-ІV, ним правомірно застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач повинен був обчислювати пенсію позивача за віком на умовах пункту 4-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058, тобто із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, оскільки в цьому випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не перерахунок вже призначеної пенсії за нормами Закону № 1058.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон № 2148-VIII), з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до п. 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV з 1 жовтня 2017 р. по 31 грудня 2017 р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 рр. із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Позивачу пенсію призначено згідно положень Закону України «Про державну службу» до набрання чинності Законом № 2148-VIII, а з 01.10.2017 переведено на пенсію за віком на умовах Закону № 1058-ІV з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень цього Закону та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Зі змісту позовної заяви видно, що позивач не погоджується не з переведенням її на інший вид пенсії, а із застосуванням відповідачем коефіцієнта страхового стажу при обрахунку розміру пенсії (1 % замість попереднього 1,35 %).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що переведення позивача на інший вид пенсії здійснено відповідачем на виконання пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV (зі змінами відповідно до Закону № 2148-VІІІ), оскільки розмір пенсійної виплати в такому випадку збільшився. Тобто, у спірному випадку пенсія позивачу не була призначена вперше, а фактично відбувся її перерахунок.

Разом з тим, нормами п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону № 2148-VIII чітко визначено, що у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тобто, Законом № 2148-VIII передбачено заходи з метою уникнення зменшення розміру раніше призначених пенсій.

Суд звертає увагу, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 № 8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками переведення з 01.10.2017 на інший вид пенсії, розмір пенсії позивача зменшився. Навпаки, розмір пенсії збільшився, а тому звуження обсягу прав і свобод позивача не відбулось.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи позивача про звуження її прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % є безпідставними.

Конституційний Суд України в Рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 у справі № 1-7/99 зазначив, що дію в часі законів та інших нормативно-правових актів треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Перерахунок пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % здійснено з 01.10.2017, тобто з дати набрання чинності пунктом 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058, що виключає зворотну дію закону в часі.

Ці норми не було визнано неконституційними, а отже у відповідача були відсутні підстави не застосовувати їх при перерахунку пенсії позивачу.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % відповідач діяв правомірно, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2020 в справі № 822/3781/17, від 12.11.2020 в справі № 260/401/19.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 460/2494/19 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький