Справа № 200/4895/21
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2021-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2021 р. Справа№200/4895/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 10-а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду подана позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 10-а, ), в якій позивач просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділу ДМС України в Донецькій області у видачі паспорту громадянина України у формі ID картки ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Бахмутського міського відділу ДМС України в Донецькій області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі ID картки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що народилася 04 грудня 1990 року в селі Красне Артемівського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , яке видане Красненською сільською радою Артемівського району Донецької області 15 грудня 1990 року, актовий запис №46. Батьками записані: батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Мати позивача, згідно облікової картки станом на вересень 1995 року, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Єніно Троїцького району Луганської області, адресою місця її проживання та реєстрації значиться село Красне Артемівського району Донецької області. Має паспорт серії НОМЕР_3 виданий 08 січня 1990 року Ленінським районним відділом внутрішніх справ міста Одеса.

В період з 01 вересня 1998 року по 22 червня 2006 року позивач навчалася в Красненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Артемівської районної ради Донецької області та по закінченню 9 класу отримала свідоцтво НОМЕР_4 про базову середню освіту. 25 січня 2006 року Артемівського об`єднаною податковою інспекцією позивачу присвоєно ідентифікаційний номер

Згідно довідки комунальної установи, місце проживання позивача значиться АДРЕСА_2 .

Позивач зверталася до відділу міграційної служби з заявою про встановлення моєї особи. Проведеною перевіркою встановлено особу, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави у зв`язку з тим, що на 2016 рік позивач тимчасово, виїхала на заробітки, проживала в м. Красноармійську.

Зазначає, що звернулася до суду про встановлення факту постійного проживання на території України, починаючи з 04 грудня 1990 року. Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2016 року, яке набуло законної сили 06 грудня 2016 року по справі №235/5861/16-ц заяву позивача про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлена особа Головне управління Державної міграційної служби в Донецької області задоволено, встановлено факт постійного проживання позивача на території України, починаючи з 04 грудня 1990 року, тобто з дня мого народження.

Після отримання вказаного рішення суду позивач неодноразово зверталася до Державної міграційної служби в місті Бахмут Донецької області, проте, відповідач повідомив, що видати паспорт не має можливості, так як для вирішення питання щодо громадянства з рішення суду не зрозуміло, де позивач перебувала станом на 24 серпня 1991 року.

Враховуючи те, що позивач постійно проживала на території України починаючи з дня народження, тобто з 04 грудня 1990 року вважає відмову відповідача у видачі паспорту громадянина України у формі ID картки протиправною та просить задовольнити позовні вимоги.

Суду наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень зазначає, що 26.05.2016р. ОСОБА_1 особисто звернулася до Артемівського МВ ГУ ДМС у Донецькій області щодо встановлення її особи та видачі довідки про встановлення особи з метою подальшого оформлення паспорта громадянина України (вх. № 0-27 від 26.05.2016). Артемівським МВ ГУ ДМС у Донецькій області відповідно до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, (Постанова № 302) були проведені процедури встановлення особи та перевірки належності до громадянства України. За результатами було встановлено особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не підтверджено належності її до громадянства будь-якої держави, про що ОСОБА_1 було видано відповідну довідку від 08.06.2016.

За заявою ОСОБА_1 від 15.09.2016р. про встановлення факту, що має юридичне значення, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.11.2016р. у справі № 235/5861/16-ц встановлено «факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , «... на території України починаючи з 04 грудня 1990 року». Рішення було отримано ГУ ДМС у Донецькій області 24.11.2016р. (вх. № 112116/3). Зазначене рішення не містить безпосередньо констатації факту проживання заявниці на території України у неповнолітньому віці станом на 24 серпня 1991 року, як це необхідно для встановлення належності до громадянства України, відповідно до статті з Закону України «Про громадянство України». Інших судових рішень та ухвал у цій справі ГУ ДМС у Донецькій області у встановленому порядку не отримувало.

04 листопада 2020 року до Бахмутського МВ ГУ ДМС у Донецькій області поштою надійшла заява довільної форми (вх. № 0-263/6/1420-20 від 04.11.2020) від ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта громадянина України.

Бахмутським МВ ГУ ДМС у Донецькій області у встановлений законом строк надано відповідь (вих. № 0-263/6/1420-20/1402.36/2-20 від 20.11.2020) та роз`яснено вимоги діючого законодавства України, наголошено на необхідності надати відповідні документи щодо підтвердження факту постійного проживання заявниці в неповнолітньому віці на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року.

Ухвалою від 26 квітня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження в порядку письмового провадження.

27 липня 2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці в період з 02 серпня 2021 року по 29 серпня 2021 року, повний текст судового рішення складений 30 серпня 2021 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане 15 грудня 1990 року Красненською сільською радою Артемівського району Донецької області, актовий запис № 46. Відповідно до вказаного свідоцтва місце народження позивача - с. Красное, Артемівського району Донецької області.

Згідно довідки Іванівської сільської ради від 08 лютого 2019 року № 31 ОСОБА_3 (мати) проживає за адресою АДРЕСА_2 . Також довідкою № 308 підтверджено склад сім`ї ОСОБА_3 , а саме: донька - ОСОБА_1 та брат - ОСОБА_4 .

14 листопада 2016 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/5861/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволені.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Красне, Артемівського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , на території України, починаючи з 04 грудня 1990 року.

Вказане рішення суду набуло законної сили 06 грудня 2016 року.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області по справі № 235/5861/16-ц від 25 листопада 2019 року роз`яснено ОСОБА_1 , що рішенням суду встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Красне, Артемівського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1 , на території України, станом на 24 серпня 1991 року, починаючи з 04 грудня 1990 року.

Зазначеними судовими рішеннями установлено:

Позивач, з 01 вересня 1998 року по 22 червня 2006 року навчалась в Красненській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Артемівської районної ради Донецької області, де здобула базову середню освіту. 25 січня 2006 року на ім`я ОСОБА_1 . Артемівською об`єднаною податковою інспекцією присвоєно ідентифікаційний номер.

Згідно довідки комунальної установи, місцем проживання ОСОБА_1 значиться АДРЕСА_2 . Фактичне проживання: з 01 вересня 2011 року по 01 листопада 2013 року - АДРЕСА_3 , з 01 листопада 2013 року по 01 липня 2014 року - АДРЕСА_4 , з 01 липня 2014 року по 12 березня 2015 року - м. Красноармійськ, вул. Тельмана, 22, з 12 березня 2015 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно довідки Бахмутського МВ ГУДМС України в Донецькій області, ОСОБА_1 зверталась до відділу міграційної служби з заявою про встановлення її особи. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі "Краска проти Швейцарії" встановлено: "Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути "почуті", тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами".

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до ст. 22 Основного Закону права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із міжнародно-правовими актами.

Так, Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" N 5492-VI від 20.11.2012 року (далі - Закон N 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (ч. 1 ст. 21 Закону N 5492-VI).

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону N 5492-VI паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт N 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року N 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова N 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови N 302).

Пунктом 131 Постанови N 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону N 2297-VI мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону N 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України.

Частиною 1 статті 8 зазначеного Закону визначено, що особа, яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або яка сама чи хоча б один із її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Як вже зазначалось судом, факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України з 04 грудня 1990 року та станом на 24 серпня 1991 року встановлений судовим рішенням у справі № 235/5861/16-ц, яке набрало законної сили 06 грудня 2016 року.

Суд дійшов висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та як наслідок про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 908, 00 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 10-а, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області у видачі ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі ID картки.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та видати паспорт громадянина України у формі ID картки з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Маяковського, 10-а, ) на користь Державного бюджету України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908,00 гривень.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Е. Абдукадирова