Справа № 342/280/21
Суддя: Гайдич Р. М.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 342/280/21
Провадження № 2-а/342/3/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гайдича Р.М.

секретаря судового засідання Петруняк Н.А., Сьомкайло І-М.І.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городенка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектора батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції Семців Михайла Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до змісту постанови серії ЕАН № 3860713 від 03.03.2021, зазначалося, що 03.03.2021 о 11:28 год. в с. Лісна Слобідка Н-10 146 км. Водій керуючи транспортним засобом «NISSAN ALTIMA» д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 108 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 58 км/год за що ч.3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність, у зв`язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 510 грн. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3860713 від 03.03.2021 підлягає скасуванню з наступних підстав. Представник відповідача тримав у руках пристрій TruCam та у ручному режимі його експлуатував, наводячи його на різні автомобілі, отже пристрій використовувався не у автоматичному режимі. При цьому інспектор ще й рухався на зустріч його транспортному засобу, що може відобразитися на точності вимірювання його швидкості. Жодною іншою статтею ЗУ «Про Національну поліцію» або іншим нормативно-правовим документом не передбачена можливість використання такої техніки у ручному режимі. А тому можна сміливо стверджувати, що пристрій TruCam може використовуватися виключно у автоматичному режимі, тобто виконувати певні функції без безпосередньої участі людини. При долучені представником відповідача до матеріалів судової справи відеозапису буде встановлено, що момент наведення пристрою на транспортний засіб наявне сильне деренчання приладу TruCam (факт, що засвідчує відсутність стаціонарного встановлення вимірювального пристрою), що є свідченням проведення фіксації швидкості автомобіля з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam дає більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом ДП «Укрметртестстандарт» про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Представник відповідача не мав права використовувати пристрій TruCam не у автоматичному режимі, а отже постанова складена безпідставно та підлягає скасуванню, адже докази по справі отримані незаконним шляхом,а інших доказів, що підтверджували б вчинення позивачем правопорушення, немає. Також, законодавчо не визначено порядок використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 № 11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом. Відповідно до Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» також не передбачає можливості використання такого технічного засобу як TruCam. Даної позиції підтримується і Восьмий апеляційний адміністративний суд, згідно постанови від 05.12.2019 у справі № 875/11612/19. Інформація про використання технічних засобів не була розміщена на видному місці, жодних інформаційних знаків на дорозі встановлено не було. На вимогу позивача акт повірки технічного засобу йому надано не було. Також, позивачем були заявлені клопотання про необхідність залучення захисника, адже йому необхідний був професійний захист дипломованого юриста, який би зміг аргументовано відстояти його права. Ці клопотання поліцейський залишив взагалі без розгляду і знехтував його правами. Також, поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням Постанови без дотримання встановленої законом процедури, чим порушив ст.ст.276, 277, 277-2, 278, 279, 280, 281 КУпАп. Враховуючи викладене, позивач вважає, що є всі підстави вважати, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, відомчих актів МВС України, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, необґрунтовано, упереджено, за неіснуюче правопорушення, якого позивач не скоїв, з порушенням його законних прав, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В судовому засіданні 11.08.2021 позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав зазначених в позові. Наголосив, що він дійсно був зупинений працівниками поліції 03.03.2021 в населеному пункті Лісна Слобідка та був звинувачений у перевищення швидкості. Однак на його прохання надати докази перевищення швиткості то цього зроблено поліцейськими не було. Йому демонструвались якісь зображення на приладі які були взагалі не чіткими і на котрих неможливо було визначити, що то саме він перевищує швидкість. Інших доказів працівники поліції йому не надавали. На будь-які його клопотання поліцейські не зважали. І він, щоб не сперечатись довго, так як прямував в напрямку м.Івано-Франківськ, отримав від поліцейських постанову яку і оскаржив до суду бо категорично з нею не погоджується. Для встановлення можливої наявності відеодоказів у відповідачів вчинення позивачем правопорушення, судом було оголошено перерву та запропоновано відповідачам, за проханням позивача, надати відеодокази вчинення 03.03.2021 правопорушення позивачем. Однак відповідачами цього не було здійснено, а тільки направлено до суду сканокопію диску на аркуші паперу із зображенням самого диску. Будь-якої іншої інформації до суду від відповідачів не надходило. В судове засідання 27.08.2021 позивач не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити повністю. Одночасно просить врахувати що під час зупинки транспортного засобу так і під час розгляду справи відповідачем не подано відео з камери спостереження.

Відповідач, представник відповідача в судові засідання призначені по справі не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

До суду, через поштове відділення, від представника відповідача Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Михайлина Ю.Б. поступив відзив на позовну заяву. В поданому відзиві представник відповідача просить суд врахувати доводи зазначені в змісті відзиву під час прийняття рішення у справі та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Одночасно просить розглянути справу без участі сторони відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 27.08.2021 учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, вислухавши позивача в судовому засіданні 11.08.2021, розглянувши подані до справи учасниками документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи відзив на позов, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3860713 від 03.03.2021 року позивач ОСОБА_1 , 03.03.2021 о 11-28 год. керуючи транспортним засобом Ніссан Алтіма з номерним знаком НОМЕР_1 , на а/д Н-10 146 км. в населеному пункті Лісна Слобідка перевищив встановлені обмеження руху більше як на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 108 км/год, вимірювання проводилося за допомогою приладу TruCam ТС 000677, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. За вчинення правопорушення позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу та накладено адміністративне стягнення у виді 510 грн. штрафу.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LTI 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197- 12.

На фотографіях, які є не чіткими, наданих представником відповідача, відображено декілька ТЗ. Мітка на фотографії розміщена між двома автомобілями не зрозумілої марки і моделі ТЗ, та без чіткого зображення номерних знаків наявних на фото ТЗ.

Хоча сам позивач, під час розгляду справи не заперечував факту керування ним ТЗ 03.03.2021 в населеному пункті Лісна Слобідка. Як і не заперечував факту його зупинки працівниками поліції. Однак позивач оскаржуючи постанову про притягнення його до адмінвідповідальності акцентує свою незгоду із оскаржуваною ним постановою через неправомірні на його думку дії працівників поліції. Бо останні використовуючи прилад TruСАМ тримали його в руках, а не використовували в автоматичному режимі тому і могли неправильно встановити швидкість його автомобіля. Також відповідачі не надали беззаперечних доказів ні в суді під час розгляду справи ні на місці його зупинки, що то саме він на своєму ТЗ перевищував встановлену швидкість, а не якийсь інший водій автомобіля які відображено на фотознімках наданих відповідачем. Також поліцейсь проігнорували всі його клопотання зокрема про можливість скористатись послугами захисника.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48 (пункт 1.10 ПДР). Дорожній знак 5.45 "Початок населеного пункту" визначає найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах (підрозділ 5 розділу 33 ПДР).

Згідно ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує 50 кілометрів на годину та саме в межах населеного пункту.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як зазначено вище позивач під час розгляду справи не заперечував факту керування ним ТЗ 03.03.2021 в населеному пункті Лісна Слобідка. Як і не заперечує факту його зупинки працівниками поліції в той час.

Однак відповідачами не надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження правомірності всіх їх дій під час винесення оскарженої позивачем постанови у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України.

Хоча суд не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що поліцейські використовували прилад TruСАМ з порушення чинних норм законодавства, тримаючи його в руках під час вимірювання швидкості.

Бо статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини першої).

Стаття 40 Закону № 580-VIII регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Частиною першої якої (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/1-2903-2012, тип вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСАМ LTI 20/20» зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197- 12.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21940, виданого ДП «Укрметртестстандарт» 30.04.2021 та чинного до 30.04.2022, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruСАМ LTI 20/20 № ТС 000677 є придатним до застосування, максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год.

Таким чином, суд визнає помилковими покликання позивача про порушення поліцейськими порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Але доводи позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема про не забезпечення права позивача користуватися юридичною допомогою, позбавлення позивача права давати пояснення та про не надання поліцейськими належних і допустимих доказів про перевищення ним швидкості 03.03.2021 заслуговує на увагу.

Згідно ч.ч. 1, 4ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вищезазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається із фотознімків, наданих відповідачем під час розгляду справи в суді, поліцейський фіксував швидкість автомобілів приладом TruСАМ. На фотознімках відображено декілька автомобілів, марку та номерні знаки яких неможливо встановити, зокрема і неможливо встановити чи зафіксовано там автомобіль під керуванням саме позивача. Тобто з наданих відповідачами фотознімків неможливо встановити який саме автомобіль зафіксовано поліцейськими, що перевищує швидкість. Оскільки мітка на знімку розміщена між двома автомобілями зображення яких зовсім не чітке.

Відповідач покликаючись у відзиві на наявність відеозапису правопорушення вчиненого позивачем не надав до суду будь-яких відеозаписів події, що мала місце за участі водія ОСОБА_1 , 03.03.2021 під час керування ним ТЗ на а/д Н-10 в населеному пункті Лісна Слобідка, як і не надано відповідачами доказів надання таких відеозаписів позивачу під час винесення оскаржуваної ним постанови.

На прохання позивача в судовому засіданні 11.08.2021 було оголошено перерву та здійснене запит суду до відповідачів з пропозицією надати до суду відеозапис події, що мала місце за участі водія ОСОБА_1 03.03.2021. Однак станом на час розгляду справи в суді 27.08.2021 від відповідача до суду поступила сканокопія зображення CD диску на аркуші паперу, без надання до суду належним чином завіреного відеозапису події, що мала місце за участі позивача 03.03.2021 - за наявності такого відеозапису.

Також відповідачами не доведено під час розгляду справи, що поліцейський, який проводив розгляд справи на місці зупинки ТЗ яким керував позивач, про його ознайомлення як водія, якому інкримінують порушення ПДР, з правами та обов`язками, передбаченими ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Зокрема це підтверджується твердженнями позивача та стверджується відсутністю підпису позивача в оскаржуваній ним постанові у графі «права роз`яснено». В постанові міститься тільки підпис посадової особи яка виносила постанову. Та відсутні відмітка про відмову водія ОСОБА_1 від підпису в постанові чи відмову в отриманні копії постанови.

На переконання суду, дана обставина є порушенням ст. 283 КУпАП. До цього ж інспектор не залучив жодних свідків, на надав можливості позивачу скористатись правовою допомогою, не долучив до постанови будь-яких доказів вчинення правопорушення позивачем. Зазначені обставини жодними доказами не спростовані під час розгляду справи.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Тобто вказані обставини свідчать про те, що відповідачем не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.05.2020 року у справі № 640/16220/16-а та від 18.02.2020 року у справі 524/9827/16-а.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд зазначає, що належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.

Таким чином, уповноважена особа органу Національної поліції має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою (водієм) адміністративного правопорушення.

Однак в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про порушення позивачем вимог ПДР України.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа №743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів статті 6КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Як зазначено в частинах другій та шостій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3860713 від 03.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП вигляді штрафу в розмірі 510 грн. слід скасувати та провадження у справі закрити.

Відповідно до ч. 1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, позивачем при подачі адміністративного позову було понесено судові витрати по сплаті судового збору які відповідно до ч. 1 ст.139КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області.

На підставі наведеного, ст.ст. 122, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст.2,5-13,72,73,77,132, 139, 162, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області, інспектора батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Семціва Михайла Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3860713 від 03.03.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Городенківський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 (колишнього Городенківського району) Івано-Франківської області ідентифікаційний код ;

Відповідач: Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, вул. Юності,23, м.Івано-Франківськ;

Відповідач: інспектор батальйону №1 роти №2 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Семців Михайло Михайлович, вул.Юності,23, м.Івано-Франківськ.

Рішення складене в повному обсязі 27.08.2021.

Суддя: Гайдич Р. М.