Справа № 2-а-5187/11
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 2-а-5187/11 пров. № А/857/12730/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання у місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а-5187/11 за заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зміну сторони правонаступником, (ухвала суду першої інстанції постановлена суддею П`ятковським В.І. у м. Коломия Івано-Франківської області 04.06.2021 року, дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

Хольвінська Любов Давидівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 (надалі також заявник, ОСОБА_1 ) із заявою про заміну сторони правонаступником, в якій просить замінити стягувача ОСОБА_2 (надалі також ОСОБА_2 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі № 2-а-5187/11 про перерахунок та виплату ОСОБА_2 державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, згідно зі статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі також Закон № 796-XII) на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду від 28 червня 2011 року в справі та постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року на його правонаступника ОСОБА_1 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2021 року заяву задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській, апелянт) подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що обов`язковою умовою заміни сторони виконавчого провадження правонаступником є наявність відкритого виконавчого провадження та набуття особами статусу сторони (стягувача та боржника) у виконавчому провадженні. Однак, виконавчий лист щодо стягнення на користь ОСОБА_2 вказаної заборгованості відсутній, так само як і виконавче провадження.

Тобто, вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тими ж доводами, що й заперечення на заяву, які подавалися у суді першої інстанції.

Заявник не скористалася правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні заявник заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 16.08.2021 року було задоволено клопотання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області про розгляд справи в режимі відеоконфренції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCom».

В судовому засіданні, яке відбулося 26.08.2021 року, відповідач не забезпечив технічної можливості участі у відеоконференції поза межами суду, спроби секретаря судового засідання налагодити відеозв`язок з представником ГУ ПФУ в Івано-Франківській області були невдалими, що підтверджується фіксацією звукозапису перебігу судового процесу за допомогою технічного засобу.

Частиною 4 статті 195 КАС України передбачено, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Частина 3 статті 933 КАС України визначає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак, судове засідання проводилося за відсутності представника ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування вказаної заяви про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником заявник покликається на те, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина за заповітом, згідно із яким ОСОБА_1 вправі успадкувати все майно померлого. Однак, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, щодо нарахованої відповідно до вказаного рішення суду основної та додаткової пенсії та рекомендовано в судовому порядку вирішити питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума нарахованої основної та додаткової пенсії, не отриманої за життя померлим ОСОБА_2 , підлягає включенню до спадщини останнього, а тому для забезпечення його виконання необхідно замінити стягувача його правонаступником ОСОБА_1 .

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України (надалі також ЦК України) встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Стаття 1219 ЦК України визначає права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що суми пенсій, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються членам його сім`ї.

При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 2-а-3938/11.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими доводи апелянта про правомірність дій пенсійного органу у зв`язку з відсутністю свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також Закон № 1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.<…>. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону № 1058-IV також не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

З системного аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному основна та додаткова пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, необхідно вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов`язано провести перерахунок та виплату державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону № 796-XII.

Крім того, згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі також Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Частина п`ята статті 15 Закону № 1404-VIII передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень статті 15 Закону № 1404-VIII необхідно зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Крім того, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абз. 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи наведене вище, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 673/544/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, від 02 жовтня 2020 року у справі № 169/380/17.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Коломийського міськрайонного суду від 28 червня 2011 року в справі № 2-а-5187/11 задоволено позов ОСОБА_2 та визнано неправомірними дії Управління ПФУ в м. Коломиї Івано-Франківської області щодо відмови перерахунку основної та додаткової пенсії та зобов`язано здійснити такий перерахунок за період з 01 січня 2011 року по 18 червня 2011 року.

Вказане рішення скасовано постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року та зобов`язано Управління Пенсійного фонду в м. Коломия провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 , як особі віднесеній до І категорії, інваліду ІІ групи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи державної пенсії по інвалідності у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком згідно зі статтями 50, 54 Закону № 796-XII за період з 01 січня 2011 року з врахуванням статті 28 Закону № 1058-IV.

Доказів виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2013 року станом на 26 квітня 2021 року (день звернення із заявою про заміну сторони правонаступником) суду не представлено.

Також встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 квітня 2020 року.

Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 13 липня 2013 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Яцком П.П., відповідно до якого ОСОБА_2 все належне йому на момент смерті майно заповів ОСОБА_1 .

Повідомленням приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу Трачук Л.В., заявниці на її усне звернення про видачу свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано як спадкоємцю звернутися до суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що заява про заміну стягувача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується факт того, що ОСОБА_1 є його спадкоємицею за заповітом, тобто правонаступником ОСОБА_2 , який вибув у зв`язку зі смертю.

З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до статті 379 КАС України.

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, більше того є аналогічні доводам, викладеним у запереченні на заяву, а тому перевірені та спростовані судом першої інстанції.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 2-а-5187/11 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 26.08.2021