Справа № 460/4706/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2021 року м. Рівне №460/4706/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Хазова Ю.М.,

відповідача: представник Діонісьєв І.М.,

відповідачів - Міського голови м. Вараш Мензула Олександра Павловича, Виконавчого комітету міської ради Рівненської області: представники не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВараської міської ради Рівненської області
про визнання протиправними та скасування рішення, розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Вараської міської ради Рівненської області, Міського голови м. Вараш Мензула Олександра Павловича, Виконавчого комітету міської ради Рівненської області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 року №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міського голови від 26.02.2021 року №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради»

Позовна заява обґрунтована тим, що за наслідками прийняття рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 року №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та видачі розпорядження міського голови від 26.02.2021 року №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради» затверджено нову структуру виконавчих органів Вараської міської ради та чисельність працівників апарату управління.

Позивач, як посадова особа органу місцевого самоврядування, не погоджуючись з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними вказує на те, що дані рішення прийняті з грубими порушеннями Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Кодексу Законів про працю України, постанов Кабінету Міністрів України від 26.11.2008 року №1040, від 12.03.2005 року №179, Колективного договору працівників виконавчого комітету Вараської міської ради та Регламенту Вараської міської ради восьмого скликання. Вказує на те, що оскаржуваними рішеннями, затверджено структуру згідно якої повністю ліквідований юридичний відділ, відповідно і посади 4-х працівників відділу.

Позивача, як головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради було повідомлено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України та надано пропозицію щодо переведення на вакантну посаду.

Додатково просить суд врахувати, що рішенням Вараської міської ради від 31.03.2021 року №217 у виконавчому комітеті Вараської міської ради відновлено роботу юридичного відділу та введено в дію новий паралельний штатний розпис.

За наведеного в сукупності та з метою припинення призначення сторонніх осіб на керівні посади через незаконну схему з огляду на наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень, позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати спірні рішення.

Одночасно з поданням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Вараської міської ради Рівненської області від 24.02.2021 №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» до вирішення адміністративного спору по суті; заборони виконавчому комітету Вараської міської ради в особі міського голови м. Вараш здійснювати прийом на службу в органи місцевого самоврядування будь-яких осіб до вирішення адміністративного спору по суті.

Ухвалою суду від 07.05.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою від 24.05.2021 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду. Відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29.06.2021 року.

У строк, встановлений судом міським головою як представником Вараської міської ради було подано відзив, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що відповідно до положень Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис. Питання щодо формування структури виконавчих органів належить до виключної компетенції відповідної ради та відповідного голови. Стосовно видання міським головою розпорядження, зазначає, що дане рішення видане у межах його повноважень і узгоджується із вимогами п.20 ч. 3 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

В спростування тверджень позивача стосовно не врахування постанови Кабінету міністрів України №179 від 12.03.2005 року, відповідач зазначає, що дана постанова регулює упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій, та не поширюється на діяльність органів місцевого самоврядування. Також зазначає про помилковість твердження позивача стосовно необхідності погодження оскаржуваних рішень з профспілковим комітетом.

Зазначає, що інші аргументи позивача ґрунтуються виключно на домислах і жодним чином не підтверджені, а тому не можуть слугувати підставами для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень.

Позивач, заперечуючи щодо доводів відповідача позивач подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого зазначає, що аргументи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими та непереконливими, тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Додатково обґрунтовує свої позовні вимоги, наступним. Відповідачами допущено порушеннями його прав, як працівника з підстав невиконання вимоги роботодавця запропонувати звільнюваному працівникові всі вакантні посади, наявні на день звільнення, а також відсутності згоди профспілкового органу на скорочення працівників.

29.06.2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позовні вимоги просить викласти у наступній редакції: визнати протиправним та скасувати рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 року №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міського голови від 26.02.2021 року №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради», розпорядження міського голови м.Вараш від 24.05.2021 року №272-ос «Про звільнення ОСОБА_1 », поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради, стягнути з виконавчого комітету Вараської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01062021 року по день вирішення спору по суті, з розрахунку 695,20 грн. за кожен день вимушеного прогулу та вирішити питання розподілу судових витрат.

Міським головою як представником Вараської міської ради було подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якого зазначає, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 , відповідач діяв відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. Виконуючи нормативно встановлені норми, позивача письмово попереджено про наступне вивільнення з роботи та запропоновано роботу на вакантній посаді згідно з кваліфікацією, від якої він відмовився. Враховуючи зазначене, та запропонувавши позивачу, вакантну посаду міським головою виконано всі вимоги чинного законодавства та вжито усіх заходів щодо подальшого працевлаштування позивача за вакантною посадою. Також відповідачем зазначено про помилковість проведення позивачем розрахунку середньоденної заробітної плати, наявного в заяві про збільшення позовних вимог.

Позивач, у відповіді на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, зазначив, щодо відсутності такої норми закону як п.1 ст. 40 КЗпП України, яка слугувала підставою для його звільнення. А також, зазначив, що в установі не відбулась ні ліквідація, ні злиття, ні приєднання, ні поділу, ні виділення, ні перетворення, що не є реорганізацією в розумінні п.1 ст.1 ст. 40 КЗпП України.

Стосовно проведення розрахунку середньоденної заробітної плати, позивач зазначив, що середньомісячна заробітня плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбулась подія, з якою пов`язана виплата, а тому оскільки звільнення відбулось 31.05.2021 року, місяцями які беруться до розрахунку є березень та квітень 2021 року.

27.07.2021 року ухвалою, поставленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено заяву позивача та залучено Виконавчий комітет міської ради Рівненської області до участі у справі в якості відповідача №3.

10 серпня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на "17" серпня 2021 р. о 09:30 год.

Виконавчий комітет міської ради Рівненської області, згідно поданого відзиву на заяву про збільшення позовних вимог щодо задоволення позову заперечив з наступних підстав. Первісні позовні вимоги стосуються управлінської діяльності відповідачів, правом на самостійне визначення організаційної структури, що є втручанням у права відповідачів та не вважається належним способом захисту. Крім того, зазнає, що позивач заявивши нові позовні вимоги змінив підстави та предмет позову, що одночасно не допускається. А тому, просить відмовити у задоволенні позову.

17.08.2021 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві.

Водночас, представник відповідача №1 надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі №2, №3, будучи належним чином повідомленими про час і дату розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , розпорядженням міського голови Вараської міської ради Рівненської області №175-ос від 24.05.2017 року, з 25.05.2017 року призначений на посаду спеціаліста І категорії юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради, як такого, який був зарахований до кадрового резерву, з присвоєнням 13 рангу в шостій категорії посадових осіб місцевого самоврядування.

Розпорядженням міського голови Вараської міської ради Рівненської області №217-ос від 25.07.2017 року, позивач переведений з посади спеціаліста І категорії юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради на посаду головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради.

Рішенням Вараської міської ради №759 від 09.06.2017 року «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» (з врахуванням внесених змін рішенням Вараської міської ради від 10 листопада 2020 року №6) затверджено структуру, перелік штатних посад та загальну чисельність працівників апарату ради та її виконавчих органів, зокрема чисельність виконавчого комітету у кількості 113,5 штатних одиниць.

Рішенням Вараської міської ради №110 від 24.02.2021 року «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» затверджено нову структуру, перелік штатних посад та загальну чисельність працівників апарату ради та її виконавчих органів, зокрема чисельність виконавчого комітету у кількості 94,5 штатних одиниць.

Цим же рішенням затверджено структуру та загальну чисельність працівників виконавчих органів міської ради (її структурних підрозділів), якою не передбачений структурний підрозділ - юридичний відділ, в якому працював позивач.

На підставі згадуваного рішення Вараської міської ради №110, міським головою м.Вараш 26.02.2021 видано розпорядження №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради», яким із 01.03.2021 та з 01.06.2021 відповідно, введено в дію та скорочено визначені посади (згідно із текстом розпорядження), в тому числі й усі посади юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради.

Крім того, на підставі рішення Вараської міської ради №110 втратило чинність рішення Вараської міської ради від 09.06.2017 № 759 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та відповідні рішення, якими внесено зміни до Рішення №759.

Попередженням від 26.03.2021 року позивача за два місяці письмово попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників. Повідомлено про відсутність вакантних посад, які могли бути запропоновані позивачу для подальшого працевлаштування.

Листом виконавчого комітету Вараської міської ради від 19.04.2021 позивачу запропоновано переведення на посаду керівника гуртка Будинку дитячої та юнацької творчості Вараської міської ради, від зайняття посади якого він відмовився письмово. Повідомлено, що у випадку відмови від зайняття вакантної посади, ОСОБА_1 підлягає звільненню на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Розпорядженням міського голови від 24.05.2021 року № 272-ос здійснено звільнення ОСОБА_1 з займаної посади на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

Не погоджуюсь з такими рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду зз даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування урегульовано Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280-97/ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 4 статті 42 Закону № 280-97/ВР визначено повноваження міського голови, зокрема, останній вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частини 1 статті 46 Закону № 280-97/ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Пунктами 3, 5 частини 1 статті 26 Закону № 280-97/ВР встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності, затвердження персонального складу; внесення змін до складу виконавчого комітету та його розпуск, затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Частиною 1 статті 59 Закону № 280-97/ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Водночас, частиною 10 статті 59 цього Закону № 280-97/ВР передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи предметом оскарження у даній справі є рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міського голови м. Вараш від 26.02.2021 №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради».

З системного аналізу вищезазначених норм права слідує, що порядок формування структури виконавчих органів міської ради вирішується на пленарному засіданні сесії ради, та міський голова на підставі і на виконання відповідних рішень ради видає розпорядження у межах своїх повноважень.

Так, питання затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління слухалось на пленарному засіданні шостої сесії Вараської міської ради восьмого скликання - 24.02.2021.

В ході розгляду порядку денного, за проект рішення в цілому проголосували за - 25 депутатів, проти - 1 депутат, утримались - 5 з 34 депутатів та відповідно за результатами голосування вирішено затвердити структуру виконавчих органів Вараської міської ради.

Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави для висновку, що при прийнятті рішення Вараською міською радою 6 сесії VIIІ скликання від 24.02.2021 №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міським головою м. Вараш від 26.02.2021 №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради» дотримано приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відтак позовна вимога про визнання протиправним та скасування оскаржуваних рішень є необґрунтованою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, варто зауважити, що підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, що узгоджується з положеннями пункту 3 статті 62 Господарського кодексу України.

Питання встановлення доцільності скорочення чисельності або штату працівників лежить поза межами компетенції суду.

Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 27.03.2019 №756/5243/17-ц.

Тому, оскільки роботодавець визначає доцільність скорочення чисельності або штату працівників, оскарження позивачем рішення про затвердження структури, скорочення чисельності або штату працівників не є належним способом захисту його прав, адже прийняття такого рішення є виключною компетенцією роботодавця та є складовою права на управління діяльністю підприємства чи установи.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 451/706/18.

А тому, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасувати рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 року №110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності працівників апарату управління» та розпорядження міського голови від 26.02.2021 року №39-р «Про скорочення штату працівників виконавчих органів Вараської міської ради» слід відмовити.

Стосовно позовних вимог в частині скасування розпорядження міського голови про звільнення позивача, поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зауважує наступне.

Відповідно до ст. 1 та 2 Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Як зазначено вище, позивач з 25.05.2017 року по 31.05.2021 року знаходився у трудових відносинах з виконавчим комітетом Вараської міської ради перебуваючи на посаді спеціаліста І категорії юридичного відділу (з 25.05.2017 по 25.07.2017) та на посаді головного спеціаліста юридичного відділу (з 25.07.2017 по 31.05.2021), штатна одиниця якого згідно рішення Вараської міської ради від 24.02.2021 року № 110, розпорядження міського голови від 26.02.2021 року № 39-р була ліквідована.

Слід зазначити, що відповідно до частин 2-3 статті 7 Закону № 2493-III посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції» та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Тобто, КЗпП України розповсюджується на посадових осіб органів місцевого самоврядування виключно у випадках, не врегульованих Законами України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про місцеве самоврядування в Україні».

В розпорядженні міського голови від 24.05.2021 року №272-ос правовою підставою звільнення позивача зазначено п.1 ст. 40 КЗпП України.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судом встановлено, а також підтверджено матеріалами справи, що у виконавчому комітеті Вараської міської ради відбулося скорочення чисельності або штату працівників був ліквідований юридичний відділ та скорочені відповідні посади, в тому числі й посада позивача.

Згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників передбачений статтею 49-2 КЗпП України.

Відповідно до норм коментованої статті про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Як вказує Верховний Суд України в п.19 Постанови Пленуму № 9 від 06.11.1992 Про практику розгляду судами трудових спорів, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Аналіз норми п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання трудового договору за ініціативи власника або уповноваженого ним органу є зміни в організації виробництва і праці, які у свою чергу можуть мати місце у випадках ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Тому, під змінами в організації виробництва і праці, які можуть бути підставою для розірвання трудового договору слід розуміти, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників, що призводить до скорочення займаної працівником посади та зумовлює його звільнення у випадку неможливості переведення працівника на іншу посаду.

Судом встановлено, що загальна чисельність структури виконавчих органів Вараської міської ради до прийняття рішенням від 24.02.2021 № 110 «Про затвердження структури виконавчих органів Вараської міської ради, загальної чисельності праціників апарату управління» становила 113,5 штатних одиниць.

Натомість, розпорядженням міського голови Вараської міської ради від 26.02.2021 № 39-р «Про скорочення працівників виконавчих органів Вараської міської ради» затверджено та з 01.03.2021 введено в дію нову структуру виконавчих органів Вараської міської ради та загальну чисельність виконавчих органів Вараської міської ради в кількості 94,5 штатних одиниць. Даним розпорядженням, введено в дію нові посади, а також скорочено певні посади, вичерпний перелік яких міститься в розпорядженні, в тому числі, скорочено такі посади юридичного відділу як: начальник відділу - 1, заступник начальника юридичного відділу - 1, головний спеціаліст - 2 посади.

Із вищенаведених документів випливає, що в даному випадку, має місце скорочення штату працівників Вараської міської ради.

Судом встановлено, що відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП позивача було письмово попереджено про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників.

Також, встановлено, що листом виконавчого комітету Вараської міської ради від 19.04.2021 позивачу запропоновано переведення на посаду керівника гуртка Будинку дитячої та юнацької творчості Вараської міської ради та роз`яснено, що у випадку відмови від зайняття вакантної посади, ОСОБА_1 підлягає звільненню на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що пропозиція позивачу переведення на посаду керівника гуртка Будинку дитячої та юнацької творчості Вараської міської ради відповідає його кваліфікації і професії згідно отриманої позивачем педагогічної освіти та є такою, що не порушує вимоги статті 49-2 КЗпП України.

Відповідачем не були запропоновані інші вакантні посади, оскільки вони не відповідали спеціальності та кваліфікації позивача.

Таким чином, відповідачами належно виконано вимоги КЗпП України щодо забезпечення подальшого працевлаштування позивача, запропонувавши йому наявну роботу за відповідною професією, спеціальністю, яку позивач може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду.

Стосовно відсутності візування на оскаржуваних рішень.

Позивач зазначає, що оскаржуване розпорядження міського голови №39-р не погоджено із заступником міського голови, котрий за розподілом посадових обов`язків курує фінансову складову установи. Дане твердження позивача спростовується наявними матеріалами справи. Зокрема, з копії розпорядження, яку позивачем долучено до матеріалів справи вбачається, що розпорядження погоджено з керуючим справами виконавчим комітетом С.Денегою, заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради М.Волинцем, І.Воскобойником, Д.Стецюком, Р.Хондокою, начальником відділу організаційної роботи та загальних питань О.Базелюк, начальником юридичного відділу Т.Лазурчук та начальником відділу фінансово-господарського забезпечення, головним бухгалтером А.Шумрою.

Згідно з пунктом 84 розділу «Складення деяких видів документів» Рішення міської ради, виконавчого комітету та розпорядження міського голови Інструкція з діловодства у Вараській міській раді та її виконавчому комітеті (зі змінами) проекти розпорядчих документів обов`язково погоджуються з такими відповідальними посадовими особами:

керівник виконавчого органу, що готує проект розпорядчого документу;

заступник міського голови, що координує питання (відповідно до розподілу обов`язків);

працівник юридичного відділу виконавчого комітету;

керівник відділу організаційної роботи та загальних питань виконавчого комітету;

керівники інших виконавчих органів міської ради або голови постійних профільних комісій міської ради, що контролюють питання, з яких підготовлені проекти розпорядчих документів;

керуючий справами виконавчого комітету або секретар міської ради. (внесено зміни розпорядженням міського голови від 10.04.2020 №99-р)

Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність всіх необхідних погоджень з відповідальними посадовими особами.

Також, позивач зазначає про відсутність обов`язкового візування кадровою службою, відділом фінансового-господарського забезпечення, відділом організаційної роботи та загальних питань, а також профспілкою оскаржуваного рішення Вараської міської ради.

Однак, ч.12 ст. 27 Регламенту Вараської міської ради восьмого скликання передбачено, що проєкт рішення перед його реєстрацією та оприлюдненням проходить візування у:

8.1. секретаря Ради;

8.2. заступника міського голови, відповідно до розподілу обов`язків;

8.3 керівника виконавчого органу чи інших посадових осіб, до компетенції яких належить дане питання;

8.4. юридичному відділі.

Як вбачається з копії розпорядження, всі необхідні візування на проекті рішення наявні. Водночас, суд зазначає, що необхідності візування даного рішення кадровою службою, відділом фінансового-господарського забезпечення, відділом організаційної роботи та загальних питань, а також профспілкою не вбачається.

Щодо згоди профспілкового органу на звільнення позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до положень сттті 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Виходячи із положень зазначеної норми, у первинній профспілковій організації відсутні повноваження (не потребує згоди) щодо погодження внесення змін у структуру виконавчих органів ради, чи розгляду питання скорочення працівників в цілому.

Така згода первинної профспілкової організації має визначений, індивідуальний характер та повинна розглядатись окремо щодо кожного працівника відповідно до вимог трудового законодавства.

Водночас, положеннями пункту 5 абзацу 1 статті 43-1 КЗпП розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

18.12.2019 позивач звернувся із окремими заявами на ім`я голови первинної профспілкової організації виконавчого комітету Вараської міської ради П.П. Симонюка та начальника фінансово-господарського забезпечення, головного бухгалтера ОСОБА_4 про, виключення його із членів профспілки із 18.12.2019 та припинення відрахувань профвнесків із його заробітної плати із 02.01.2020.

Відповідно, за результатами розгляду вказаних заяв, Позивач був виключений із членів профспілки виконавчого комітету Вараської міської ради та на момент звільнення у такій не перебував.

З наведеного слідує, що положення трудового законодавства, зокрема статті 43 КЗпП України в частині надання згоди первинної профспілкової організації щодо звільнення Позивача, не застосовуються.

Водночас, Колективний договір, прийнятий на загальних зборах трудового колективу виконавчого комітету Кузнецовської (сьогодні Вараської) міської ради 25 травня 2015 року та зареєстрований 08.06.2015 за № 8, на пункт 2.6 якого, покликається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, також жодним чином не передбачає погодження профспілковим органом рішень щодо структури виконавчих органів та його штатів.

Суд зауважує, що в межах встановлених обставин щодо дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з посади головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Вараської міської ради у зв`язку із скороченням чисельності працівників виконавчих органів Вараської міської ради за п.1 ст. 40 КЗпП України, вжиття відповідачем заходів для реального працевлаштування позивача та збереження його права на роботу, відсутні підстави вважати, що відповідач звільнив позивача безпідставно та у протиправний спосіб, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення, поновлення на посаді задоволенню не підлягають. Як наслідок, не підлягають задоволенню й похідні позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Вараської міської ради Рівненської області (майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Рівненська область, 34400, ), Міського голови м. Вараш Мензула Олександра Павловича (майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Рівненська область, 34400), Виконавчого комітету міської ради Рівненської області (майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Рівненська область, 34400) про визнання протиправними та скасування рішення, розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 20 серпня 2021 року

Суддя В.В. Щербаков