Справа № 520/15856/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

25 серпня 2021 року Справа № 520/15856/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Білова О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України про стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовною заявою до Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, в якій просить суд:

стягнути з Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 майнову шкоду (упущену вигоду), завдану в результаті прийняття Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 (в редакції від 21.02.2018), зокрема п. 1 і 2 вказаної Постанови, які були визнані протиправними та нечинними, в розмірі 24 388,84 грн;

стягнути з Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 1762,022 грн, та інфляційні втрати в розмірі 3390,05 грн., нараховані на суму майнової шкоди (упущеної вигоди) в порядку ст. 625 ЦК України;

стягнути з Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в результаті прийняття Постанови КМУ N 103 від 21.02.2018 (в редакції від 21.02.2018), зокрема п. 1 і 2 вказаної Постанови, які були визнані протиправними та нечинними, в розмірі 586601,93 грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті прийняття Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 (в редакції від 21.02.2018), зокрема п. 1 і 2 вказаної Постанови, які не заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір щодо визнання вказаної Постанови протиправною та її скасування.

Вказані позивачем пункти Постанови № 103 вже скасовані адміністративним судом в іншому провадженні, рішення набрало законної сили, а відтак, заявлені позивачем позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої вказаною постановою, мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Суддя зазначає, що посилання представника позивача на правові позиції, викладені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 686/23445/17, від 09.02.2021 у справі № 520/17342/18; від 12.01.2021 у справі № 757/44631/19-ц; від 14 листопада 2018 року у справі 757/70264/17-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 686/6775/18, від 25 вересня 2019 року в справі № 127/26097/18 (провадження № 61-4865 св 19), від 25 вересня 2019 року в справі № 130/2278/18 (провадження № 61-8517св19), про те, що спір щодо проходження позивачем публічної служби, у тому числі й виплати заробітної плати та щомісячного грошового утримання, розглядається за правилами адміністративного судочинства не береться судом до уваги з огляду на наступне.

У справах, зазначених вище, позивачі у позовній заяві просили відшкодувати їм моральну та майнову шкоду (упущену вигоду), завдану протиправними рішеннями (діями) відповідачів, у розмірі неотриманих грошових коштів, що виплачуються відповідним категоріям осіб, що перебувають на публічній службі під час її проходження, зокрема компенсації за невикористану додаткову відпустку, неотриманої компенсації за невикористану щорічну оплачувану відпустку, неотриманої суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, неотриманої частини грошового забезпечення, тощо.

З огляду на вказане, можна зробити висновок, що спір, який виник між сторонами у зазначених представником позивача справах, стосується проходження позивачами публічної служби, що обумовлює виплату недоплаченої частини виплат, що входять до оплати праці відповідних категорій публічних службовців та відшкодування моральної шкоди.

Відтак, у вказаних справах позивачами було заявлено до вирішення публічно-правовий спір.

У справі, що розглядається, позивачем таких вимог не заявлено.

Предмет заявленого позивачем позову не стосується проходження позивачем публічної служби, зокрема, в Господарсько-фінансовому департаменті Секретаріату Кабінету Міністрів України.

Позивач пов`язує завдання йому збитків саме прийняттям Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018, а не невиплатою заробітку, пенсії.

В той же час, публічно-правовий спір, з вирішенням якого позивач пов`язує завдання йому матеріальної та моральної шкоди (щодо прийняття протиправних пунктів Постанови № 103), вирішений адміністративним судом в іншому провадженні, рішення набрало законної сили, а відтак, заявлені позивачем позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої прийняттям вказаної постанови Кабінетом Міністрів України, мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України про стягнення шкоди.

Роз`яснити позивачу, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 25.08.2021.

Суддя Білова О.В.