Справа № 560/1947/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

19 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 560/1947/20

адміністративне провадження № К/9901/30319/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, В.М. Шарапи

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", з розрахунку 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області №18-1293 вих.20 від 28 лютого 2020 року без обмеження максимальним розміром.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 4 від 11 березня 2020 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із 13 грудня 2019 року провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років у розмірі 90 % суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Хмельницької області № 18-1293 вих. 20 від 28 лютого 2020 року, без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії за вислугу років без обмеження її максимального розміру скасовано. Прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати частково постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року в частині обмеження пенсії максимальним розміром і залишити в силі рішення суду першої інстанції у цій частині.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. До касаційної скарги додано копію скріншоту з електронної скриньки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому надіслано копію рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року. У вказаному листі зазначено, що у зв`язку із обмеженим фінансуванням копія рішення, копії ухвал в паперовій формі поштовим зв`язком надсилатись не будуть. Також надано супровідний лист Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2021 року у справі № 560/1947/20 про направлення на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) копії постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року. Додатково повідомлено, що у зв`язку із недостатнім фінансуванням витрат суду на послугу поштового зв`язку, відсутня можливість здійснювати відправку поштової кореспонденції сторонам у справі.

Відповідно до листа Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року №К/253-21/02.2-07/28225/2021, надісланого у відповідь на звернення ОСОБА_1 про направлення копії постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, останню було надіслано супровідним листом від 16 липня 2021 року № 560/1947/20/27222/2021 на електронну адресу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тоді як до Верховного Суду з касаційною скаргою скаржник звернувся 12 серпня 2021 року, що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті.

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження та наявність підстав для його поновлення.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області рішення №4 від 11 березня 2020 року, яким позивачу відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури.

Встановлено, що судом першої інстанції призначено та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення вказаних норм у їхньому логічному взаємозв`язку передбачає, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доведення обставин, передбачених підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої та підпункт «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказує, що Верховним Судом не сформульовано правову позицію щодо норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, яке було призначено відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Рішення Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20 висновків з цього питання не містить. Вказане питання потребує формування єдиної правозастосовчої практики з метою уникнення дискримінації зазначеної категорії пенсіонерів.

Проте, колегія суддів вважає вищевказані доводи необґрунтованими, оскільки мотиви суду апеляційної інстанції, якими він керувався при перегляді рішення суду першої інстанції у цій справі відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 14 вересня 2020 року у справі №560/2120/20, яка містить висновки щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, зокрема, щодо необхідності обмеження пенсії позивача максимальним розміром, про що суд апеляційної інстанції і зазначив в оскаржуваній постанові.

Аналогічних висновків дійшла колегія суддів Верховного Суду в ухвалі від 16 серпня 2021 року у цій справі, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що підставою для відкриття касаційного провадження відповідач зазначає підпункт "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та вказує, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд критично оцінює наведену підставу касаційного оскарження, оскільки вказане обґрунтування не дає підстав вважати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

КАС України, передбачає умови, за наявності яких справи розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження можуть переглядатися у касаційному порядку. Такими умовами можуть бути обставини, які виділяють вимоги скаржника якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загальних випадків.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Враховуючи викладені вимоги КАС України, для можливості відкриття провадження у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, у касаційній скарзі скаржник має обґрунтовано зазначити підстави, вказані у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя В.М. Шарапа