Справа № 540/638/21
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/638/21

Категорія: 106030000 Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

Місце ухвалення: м. Херсон

Дата складання повного тексту: 14.05.2021 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Херсонської міської ради про стягнення різниці в заробітку за час затримки виконання рішення суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Херсонської міської ради (далі ВК ХМР) про стягнення з ВК ХМР на користь ОСОБА_1 різниці в заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №668/722/15-а за період з 24 квітня 2020 року по 23 грудня 2020 року включно у загальному розмірі 178 219,19 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що з 27 червня 2013 року він працював на посаді начальника юридичного управління ХМР. 31 грудня 2014 року його звільнено з роботи згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №668/722/15-а визнано протиправним та скасоване розпорядження Херсонського міського голови Миколаєнка В.В. №1017-к від 22 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача поновлено на посаді начальника юридичного управління ХМР з 01 січня 2015 року. Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного управління ХМР допущена до негайного виконання.

Згідно розпорядження Херсонського міського голови від 23 грудня 2020 року №714-к ОСОБА_1 поновлений на посаді начальника юридичного відділу ХМР, як рівнозначній до посади начальника юридичного управління ХМР, з 01 січня 2015 року та надана можливість ОСОБА_1 приступити до виконання своїх обов`язків за посадою з 24 грудня 2020 року. Посилаючись на ст. 236 КЗпП України, позивач просить стягнути різницю у його заробітку за час затримки виконання відповідачем рішення суду.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що позивач протягом квітня грудня 2020 року працював провідним юрисконсультом Центральної бібліотечної системи. Зважаючи на вимоги антикорупційного законодавства, позивач фактично не міг обіймати посаду в органах місцевого самоврядування до часу звільнення з іншої посади, тобто фактично не міг бути поновлений на посаді (не могло бути виконано рішення суду без порушення діючого законодавства). Таким чином, до звернення позивача із заявою про поновлення його на роботі, надання ним трудової книжки не можливо було виконати рішення суду про його поновлення. Крім того, з метою забезпечення виконання судового рішення, роботодавцем направлено лист від 22 грудня 2020 року №9-741-22/27 на адресу позивача, в якому просили повідомити про наміри щодо поновлення на осаді у виконавчих органах міської ради з метою уникнення примусового виконання рішення суду в частині поновлення на посаді. І лише після отримання листа, позивачем (22 грудня 2021 року) написано заяву про добровільне виконання рішення суду та поновлення його на посади.

Також, ВК ХМР зазначив, що позивачем не лише не вчинено жодних дій направлених на виконання судового рішення (позивач не звертався до роботодавця, до виконавчої служби, хоча й отримував виконавчий лист, не звертався до суду для встановлення судового контролю тощо), а навпаки вчинялися дії, які унеможливлюють його виконання.

Крім того, ВК ХМР вказував, що враховуючи лексичне значення (тлумачення) поняття "затримка" як "зволікання", затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати не видання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку. У даному випадку, виконання рішення суду не можливе без волевиявлення позивача та певних дій з його сторони, зокрема звільнення з попередньої роботи.

Також відповідач зазначив про завищення позивачем розрахунку середнього заробітку, що підлягає стягненню.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права,а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- при обрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції застосував Постанову Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100" від 09 грудня 2020 року №1213 з 24 квітня 2020 року (далі Постанова №1213), тобто у зворотньому часі, через що визначив середній заробіток позивача в меншому розмірі в сумі 34 516,38 грн. (207,93 грн. х 166 днів), внаслідок чого в задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд звернув увагу позивача, що п.10 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Постанова №100) (яким передбачалось, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів,... заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення) та на якому ґрунтуються розрахунки суми середнього заробітку, що позивач просить стягнути, виключений із Порядку №100 на підставі Постанови №1213. Даний пункт дійсно був виключений на підставі Постанови №1213, але потрібно врахувати, що ця постанова набрала чинності 12 грудня 2020 року. Таким чином, її дія спрямована на регулювання правовідносин, які виникли після 12 грудня 2020 року. Пункт 10 Постанови №100 був чинним в період з 24 квітня 2020 року по 11 грудня 2020 року. Таким чином уточненню підлягає лише період з 12 по 23 грудня 2020 року, у зв`язку з чим у відповіді на відзив від 14 квітня 2021 року позивач врахував дані зміни законодавства та надав уточнений розрахунок, зменшивши зазначену у позовній заяві різницю в заробітку зі 178 219,19 грн. до 168 879,59 грн.

У відзиві ВК ХМР на апеляційну скаргу вказується, що позовні вимоги та апеляційна скарга не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ВК ХМР, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

З 27 червня 2013 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника юридичного управління Херсонської міської ради.

31 грудня 2014 року позивача звільнено з роботи згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №668/722/15-а визнано протиправним та скасоване розпорядження Херсонського міського голови Миколаєнка В.В. №1017-к від 22 грудня 2014 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", позивача поновлено на посаді начальника юридичного управління Херсонської міської ради з 01 січня 2015 року.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного управління Херсонської міської ради допущена до негайного виконання.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2020 року вказане рішення суду залишено без змін. В частині стягнення з Виконавчого комітету Херсонської міської ради на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу рішення суду І інстанції скасовано та прийнято в цій частині нове судове рішення, яким стягнутий середній заробіток на користь позивача за час вимушеного прогулу за період з 01 січня 2015 року по 23 квітня 2020 року в сумі 1 026 414 грн. 13 коп.

Згідно розпорядження Херсонського міського голови від 23 грудня 2020 року №714-к ОСОБА_1 поновлений на посаді начальника юридичного відділу Херсонської міської ради, як рівнозначній до посади начальника юридичного управління ХМР, з 01 січня 2015 року та надана можливість ОСОБА_1 приступити до виконання своїх обов`язків за посадою з 24 грудня 2020 року.

Згідно розпорядження Херсонського міського голови від 24 грудня 2020 року ОСОБА_1 звільнено за ст. 38 КЗпП України, за угодою сторін, з 28 грудня 2020 року. При цьому за період затримки виконання рішення суду різниця в заробітку відповідачем не виплачена, що підтверджується довідкою про отриманий дохід за січень 2021.

Не погодившись із невиплатою, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що сума заробітної плати, що отримав позивач, працюючи у спірний період на посаді в Херсонській централізованій бібліотечній системі є більшою від середнього заробітку за затримку виконання рішення суду у справі №668/722/15-а, відтак різниця в заробітку за час затримки має від`ємне значення, тому відшкодуванню не підлягає.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, п.п.2,7 ст. 235, ст. 236 КЗпП України, п.10 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2020 року у справі №668/722/15-а в частині поновлення позивача на посаді допущене до негайного виконання, однак дане рішення суду було виконано лише 23 грудня 2020 року, що підтверджується розпорядження Херсонського міського голови від 23 грудня 2020 року №714-к на посаді начальника юридичного управління ХМР.

З урахуванням того, що рішення суду від 24 квітня 2020 року про поновлення позивача на посаді виконане ВК ХМР шляхом прийняття розпорядження лише 23 грудня 2020 року, тому період з 25 квітня 2020 року по 22 грудня 2020 року є часом затримки в поновленні ОСОБА_1 на посаді.

Таким чином, вданому випадку, час затримки виконання судового рішення складає 166 днів, за період з 25 квітня 2020 року по 22 грудня 2020 року.

Відповідно п.2 Порядку №100, у випадках вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Як вбачається з довідки ВК ХМР від 21 квітня 2017 року №Б-3939 середньоденна заробітна плата позивача згідно абз.1 п.8 Постанови №100 складає 207,93 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сума середнього заробітку за час затримки 34 516,38 грн. (207,93*166 днів) була меншою ніж нарахована заробітна плата у розрахунковому періоді, коли позивач працював в Херсонській централізованій бібліотечній системі (55 459,91 грн. (а.с.20)), а тому з урахуванням положень ст. 236 КЗпП України середній заробіток за час затримки виконання судового рішення не підлягає відшкодуванню.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не враховано підвищення посадового окладу та не застосовано відповідних коефіцієнтних змін до його посадового окладу, колегія суддів зазначає наступне.

Правові підстави для коригування належної працівникові середньої заробітної плати були визначені п.10 Порядку №100.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. №100" п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати (затверджений Постановою №100) виключений.

Таким чином, станом на 23 лютого 2021 року (день звернення позивача з позовом до адміністративного суду) положення п.10 Порядку №100 вже втратили чинність, у зв`язку з чим не підлягали застосуванню судом першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 19 серпня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.