Справа № 320/379/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 320/379/21

адміністративне провадження № К/9901/30626/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 320/379/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформлене протоколом, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі адвокат позивача, з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Дослідивши подану касаційну скаргу на предмет відповідності наведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на ряд нормативно правових актів, твердження про порушення судами норм матеріального права та процесуального права, а також загальне посилання на можливість перегляду судового рішення у справі, розглянутій у порядку спрощеного провадження.

Однак, це не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини четвертої статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Адвокат позивача у касаційній скарзі зазначав, що Верховним Судом не сформовано правового висновку у питанні можливості притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення без проведення позапланової перевірки та з кола питань, які не були предметом перевірки.

Проте у той же час у касаційній скарзі не вказано щодо застосування якої норми права відсутній висновок Верховного Суду.

Також адвокат позивача вказує, що судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також їх застосовано всупереч висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 29 квітня 2021 року у справі № 600/980/20-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 520/2210/19, від 10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18 (щодо здійснення перевірки діяльності приватного виконавця у відповідності до частини четвертої статті 34 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень судів і рішень інших органів»); у постанові від 10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18 (щодо необхідності встановлення складу дисциплінарного проступку в діях приватного виконавця для притягнення його до дисциплінарної відповідальності); у постанові від 29 квітня 2021 року у справі № 600/980/20-а, від 10 січня 2020 року у справі № 2040/6763/18, від 21 січня 2021 року у справі № 140/2740/19,3 від 20 лютого 2020 року у справі № 520/2210/19 (щодо здійснення контролю Міністерством юстиції України за діяльністю приватних виконавців виключно шляхом планових та позапланових перевірок їх діяльності).

Проте, посилаючись на одні й ті ж постанови Верховного Суду, скаржник не обґрунтовує які норми права у подібних правовідносинах не були враховані в оскаржуваних судових рішеннях, що є необхідним для можливості відкриття касаційного провадження напідставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин касаційна скарга ОСОБА_1 , подана адвокатом Ковалем Р.О., підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковалем Ростиславом Олександровичем, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі № 320/379/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяМ.В. Білак