Справа № 640/13881/19
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 640/13881/19

адміністративне провадження № К/9901/15994/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів: Смоковича М.І., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року (головуючий суддя - Шулежко В.П.)

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2020 року (головуючий суддя - Коротких А.Ю., судді: Бабенко К.А., Кузьменко В.В.)

у справі №640/13881/19

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг,

третя особа: Міністерство енергетики та захисту довкілля України,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

I. РУХ СПРАВИ

1. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» (далі - АТ «Хмельницькгаз») звернулось до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр;

- зобов`язати НКРЕКП встановити для АТ «Хмельницькгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі, включивши до структури такого тарифу: компенсацію недоотриманої тарифної виручки в сумі 481 708,49 тис грн без ПДВ за 2014 - перше півріччя 2019 рр; 18% податку на прибуток з недоотриманої тарифної виручки в розмірі 86 707,53 тис грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що бездіяльність НКРЕКП з перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на розподіл природного газу та внаслідок встановлення тарифів, які не покривають підприємству фактичних витрат, призвела до штучного нарощування дефіциту обігових коштів позивача. Внаслідок чого його позбавлено можливості компенсувати необхідні для ведення власної господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат власнику природного газу, оплату послуг з балансування природного газу Оператору газотранспортної системи АТ «Укртрансгаз».

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року, з урахуванням ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2020 року про виправлення описки, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2020 року, позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність НКРЕКП щодо незабезпечення належного розгляду заяви позивача про перегляд тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр.

Зобов`язано НКРЕКП встановити для АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі, включивши до структури такого тарифу: компенсацію недоотриманої тарифної виручки в сумі 481 708,49 тис грн без ПДВ за 2014 - перше півріччя 2019 рр; 18% податку на прибуток з недоотриманої тарифної виручки в розмірі 86 707,53 тис грн.

Стягнуто на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 842,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань НКРЕКП.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Національна комісія звернулася з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

5. Судами попередніх інстанцій установлено, що АТ "Хмельницькгаз" на підставі ліцензії серії АЕ №642452, виданої НКРЕКП від 26 березня 2015 року №930 здійснює розподіл природного нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ строком дії з 14 квітня 2015 року по 13 квітня 2020 року.

6. АТ "Хмельницькгаз" отримує плату за розподіл природного газу за тарифами, встановленими НКРЕКП на підставі пункту 13 частини першої статті 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", статей 8, 9 Закону України "Про публічні монополії".

7. Станом на день подання позовної заяви для АТ "Хмельницькгаз" діє тариф, затверджений постановою НКРЕКП від 24 березня 2016 року №453 в редакції постанови від 15 грудня 2016 року №2312, який не передбачає необхідних для товариства компенсацій витрат.

8. Позивач зазначив, що у період 2014-2019 роки відповідачем встановлено економічно необґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, який призвів до того, що за зазначений період товариство недоотримало 267 780,61 тис грн (без ПДВ) тарифної виручки для покриття своїх фактичних витрат, понесених під час здійснення ліцензованої діяльності з розподілу природного газу.

9. АТ "Хмельницькгаз" неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також щодо включення до тарифу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП, за якою до тарифу не було включено компенсацію недоотриманої тарифної виручки за попередні періоди, зокрема листами від 19 травня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3741-2346-0517, від 24 травня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-2468-0517, від 16 червня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3007-0617, від 4 серпня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3741-0817, від 28 листопада 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-5976-1117, від 7 березня 2018 року №Нм 05.2-ЛВ-1611-1318, від 16 серпня 2018 року №Нт05.2-Сл-4568-0818, від 29 грудня 2018 року №Нт 05.2-Сл-6528-1218, від 26 лютого 2019 року №29005.2-Сл-954-0219.

10. Вважаючи, що НКРЕКП протягом 2014 - перше півріччя 2019 років допускала бездіяльність у здійсненні своїх повноважень з перегляду тарифів на розподіл природного газу та приведення їх до рівня економічно обґрунтованих, - це призвело до штучного нарощування дефіциту обігових коштів позивача. Внаслідок чого позивача позбавлено можливості компенсувати необхідні для ведення власної господарської діяльності виробничі витрати, зокрема, здійснювати оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат власнику природного газу та оплату послуг з балансування природного газу Оператору газотранспортної системи - АТ "Укртрансгаз" за договором на транспортування природного газу, що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що неприйняття НКРЕКП жодного рішення за заявами позивача про встановлення (перегляд) тарифу у строк, встановлений Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою НКРЕ від 3 квітня 2013 року №369, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за №685/23217 (далі - Процедура № 369) (протягом 30 календарних днів з дня надходження до НКРЕКП), ставить позивача у правову невизначеність, тому слід визнати протиправною бездіяльність НКРЕКП щодо незабезпечення належного розгляду заяви позивача про перегляд тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр.

12. Як наслідок, ефективним способом захисту позивача у даному випадку є саме зобов`язання НКРЕКП встановити для АТ «Хмельницькгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі, включивши до структури такого тарифу: компенсацію недоотриманої тарифної виручки в сумі 481 708,49 тис грн без ПДВ за 2014 - перше півріччя 2019 рр; 18% податку на прибуток з недоотриманої тарифної виручки в розмірі 86 707,53 тис грн.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. В обґрунтування доводів касаційної скарги НКРЕКП посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки рішення прийняті без належного дослідження зібраних у справі доказів, та відповідно до статті 251 КАС України підлягають скасуванню.

14. Зокрема, скаржник вказує на помилковість висновків судів щодо відповідності заяв про встановлення (перегляд) тарифу, що надіслані позивачем, формі наведеній в додатку 1 до Процедури №369, та до неї додані передбачені підпунктами 2.1.1-2.1.12 цієї Процедури документи, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи, а лише свідчать про поверхневий аналіз доказів, наданих НКРЕКП, які в свою чергу підтверджують відсутність бездіяльності Регулятора щодо розгляду заяв позивача. Наголошує, що розгляд питання про встановлення тарифу для будь-якого ліцензіата неможливий без дотримання положень чинного законодавства.

15. Скаржник вказує, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги порядок та процедуру прийняття рішень НКРЕКП (у вигляді постанов), а також процедуру розгляду відповідних заяв.

16. Вважає, що зобов`язання відповідача встановити для позивача економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі, включивши до структури такого тарифу: компенсацію недоотриманої тарифної виручки в сумі 481 708,49 тис грн без ПДВ за 2014 - перше півріччя 2019 рр; 18% податку на прибуток з недоотриманої тарифної виручки в розмірі 86 707,53 тис грн, є грубим втручанням у дискреційні повноваження регулятора, оскільки суд не вправі перебирати на себе компетенцію державного органу шляхом зобов`язання його вчинити вказані дії.

17. Позивач подав відзив на касаційну скаргу відповідача, за змістом якого висловив незгоду з викладеними в скарзі доводами та повідомив свою думку про правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення цього позову повністю, просив судові рішення залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити таке.

19. Касаційне провадження у справі, що розглядається, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

20. Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність НКРЕКП з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр, колегія суддів зазначає.

21. Протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акту віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

22. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

23. Окрім того, колегія суддів вказує, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень, та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

24. Подібний правовий висновок викладено в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №160/6885/19, від 04 березня 2021 року у справі №855/14/21.

25. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Частиною першою статті 12 Закону України від 21 червня 2012 року №5007-VI «Про ціни та ціноутворення» (далі - Закон №5007-VI) встановлено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

27. Згідно зі статтею 8 Закону України від 20 квітня 2000 року №1682-III «Про природні монополії» (далі - Закон №1682-III) предметом державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій згідно з цим Законом є: ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій.

28. Оскільки АТ «Хмельницькгаз» є суб`єктом природної монополії з розподілу природного газу, то ціни на надавані позивачем послуги з розподілу природного газу є державними регульованими, і на процедуру їх встановлення поширюються вимоги законодавства щодо державних регульованих цін.

29. Частиною другою статті 12 Закону №5007-VI встановлено, що державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).

30. За правилами частини першої статті 9 Закону №1682-III державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій здійснюється на основі принципів самоокупності суб`єктів природних монополій.

31. Відповідно до частини шостої статті 4 Закону України від 9 квітня 2015 року №329-VIII «Про ринок природного газу» передбачено, що ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги з розподілу), повинні бути: 1) недискримінаційними; 2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.

32. Органом, уповноваженим на встановлення тарифу на розподіл природного газу є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, яка, відповідно до норм Закону України від 22 вересня 2016 року №1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон №1540-VIII), є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, що є державною власністю, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Роботу Регулятора забезпечують його центральний апарат і територіальні органи.

33. Відповідно до статті 3 Закону №1540-VIII Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України. Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, в тому числі, 3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

34. Основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища; 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.

35. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 17 Закону №1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор: встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом. У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.

36. Порядок та процедура встановлення тарифів регламентуються Порядком формування тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженим постановою НКРЕ від 28 липня 2011 року №1384 (далі - Порядок №1384), Методикою розрахунку тарифів на транспортування та постачання природного газу для підприємств 3 газопостачання та газифікації, затвердженою постановою НКРЕ від 4 вересня 2002 року №983 (далі - Методика №983), Тимчасовою методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 14 червня 2018 року №389 (далі - Тимчасова методика №389); Методикою визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затвердженою постановою НКРЕКП від 25 лютого 2016 року №236 (далі - Методика №236), а також Процедурою встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженою постановою НКРЕ від 3 квітня 2013 року №369, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року №685/23217 (далі - Процедура №369). Зокрема, вимога щодо встановлення НКРЕКП економічно обґрунтованого тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами, який би забезпечував ліцензіату відшкодування його обґрунтованих витрат виробництва, сплату всіх податків, обов`язкових платежів та бюджетних відрахувань відповідно до чинного законодавства України, а також отримання обґрунтованого рівня прибутку міститься - в пункті 2.1 Порядку №1384; в пунктах 1.5, 1.7, 4.1, 5.1 розділу 5 Методики №983; в Процедурі №369.

37. Відповідно до пункту 4.1 розділу 4 "Розрахунок тарифів" Методики № 983 основними аналітичними показниками при визначенні тарифів на послуги з транспортування і постачання природного газу є витрати підприємства і обсяги протранспортованого та поставленого споживачам природного газу.

38. Пунктом 4.2. вказаного розділу передбачено, що витрати підприємства на транспортування та постачання природного газу визначаються згідно з національним Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" та Методичним положенням по плануванню, обліку і калькулюванню собівартості продукції (робіт, послуг) за економічними елементами витрат на підприємствах з газопостачання та газифікації та їх структурних підрозділах.

39. Згідно з пунктом 2.5 Процедури №369 суб`єкт господарювання при зверненні до НКРЕ за встановленням тарифу обґрунтовує кожну складову витрат з відповідного виду діяльності, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат та прибутку. До таких витрат також відносяться витрати на закупівлю природного газу, що використовується для забезпечення виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат природного газу (далі - ВТВ та НВ) (пункт 4.5 Методики №983, пункт 2.1.5 Процедури №369).

40. Виробничо-технологічні витрати/втрати газу визначаються як газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів (розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 1), розділ 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами (далі - Методика 2), затверджених наказом Мінпаливенерго від 30 травня 2003 року №264.

41. Тобто, ВТВ під час розподілу газу виникають з об`єктивних причин, як наслідок технологічного процесу та зношеності газотранспортної системи, такі витрати є невід`ємною частиною виробничого процесу розподілу природного газу та формують собівартість послуги розподілу газу.

42. Розмір складової тарифу для покриття ВТВ визначається відповідно до чинного законодавства, тобто на підставі наказу Міненерговугілля від 23 листопада 2011 року №737 «Про визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільних мережах» (далі - наказ №737) та зазначених вище Методик 1, 2.

43. Нормативно-правові акти, що регулюють ринок природного газу, не передбачають та не припускають можливості покриття ВТВ, що виникають в діяльності газорозподільного підприємства, за рахунок будь-яких інших джерел, окрім тарифу на розподіл газу.

44. Отже, можливість позивача розраховуватись за природний газ для потреб ВТВ прямо та безпосередньо залежить від наявності та суми передбаченої в тарифі на розподіл природного газу відповідної складової.

45. Тому НКРЕКП, затверджуючи тариф на розподіл для АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", повинен встановити такий тариф, що є економічно обґрунтованим та враховує всі матеріальні витрати товариства.

46. Згідно з пунктом 4 розділу І Методики №236 розрахунок тарифу та документи і матеріали надаються суб`єктами господарювання з розподілу природного газу для розгляду до НКРЕКП відповідно до Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 3 квітня 2013 року №369, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 квітня 2013 року за №685/23217.

47. За змістом пункту 4.1-4.2 р. IV Процедури №369 перегляд рівня тарифу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і НКРЕ за умови відповідного обґрунтування такого перегляду.

48. Суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕ щодо перегляду рівня тарифу у разі: 4.2.1. Зміни обсягів надання послуг з відповідного виду ліцензованої діяльності (обсягів транспортування, розподілу, постачання, зберігання природного газу) у планованому періоді відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%. 4.2.2. Зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу, внаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованих при розрахунку тарифу більше ніж на 5%.

49. Вимоги до оформлення та подання заяви, документів, що додаються до неї, визначено розділом ІІ Процедури №369.

50. Суди попередніх інстанцій, визнаючи протиправною бездіяльність НКРЕКП щодо незабезпечення належного розгляду заяви позивача про перегляд тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр, виходили з того, що АТ "Хмельницькгаз" неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також щодо включення до тарифу компенсації дефіциту коштів, що виникла внаслідок тарифної політики НКРЕКП, за якою до тарифу не було включено компенсацію недоотриманої тарифної виручки за попередні періоди.

51. При цьому, суди зазначили, що заяви про встановлення (перегляд) тарифу, надіслані позивачем відповідають формі, наведеній в додатку 1 до Процедури № 369, та до неї додані передбачені підпунктами 2.1.1-2.1.12 цієї Процедури документи. Однак, жодного рішення, передбаченого Процедурою №369, за заявами позивача про встановлення (перегляд) тарифу, надісланою АТ «Хмельницькгаз», відповідачем прийнято не було, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у питаннях перегляду структури тарифу на послуги розподілу природного газу, які віднесені до його виключної компетенції.

52. Однак, колегія суддів вважає, що такі висновки судів зроблено без дослідження будь-яких належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити такі обставини.

53. Так, судами попередніх інстанцій лише перелічено, а потім констатовано, що АТ "Хмельницькгаз" неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також щодо включення до тарифу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП, за якою до тарифу не було включено компенсацію недоотриманої тарифної виручки за попередні періоди, зокрема, листами від 19 травня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3741-2346-0517, від 24 травня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-2468-0517, від 16 червня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3007-0617, від 4 серпня 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-3741-0817, від 28 листопада 2017 року №Нм 05.2-ЛВ-5976-1117, від 7 березня 2018 року №Нм 05.2-ЛВ-1611-1318, від 16 серпня 2018 року №Нт05.2-Сл-4568-0818, від 29 грудня 2018 року №Нт 05.2-Сл-6528-1218, від 26 лютого 2019 року №29005.2-Сл-954-0219.

54. Водночас суди не перевірили зміст вказаних звернень АТ "Хмельницькгаз" про встановлення (перегляду) тарифу та документи, що до них додавались на відповідність вимог, встановлених Процедурою №369 та Тимчасовою методикою №389, а також не надали аналіз відповідям, що були надані НКРЕКП на такі звернення позивача, а також наявність підстав у відповідача для прийняття рішення за такими зверненнями, незважаючи на те, що з`ясування таких обставин є передумовою для встановлення бездіяльності НКРЕКП щодо перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз».

55. Крім того, як зазначає скаржник в касаційній скарзі, у кожній новій заяві, поданій до НКРЕКП, позивач кожного разу змінював розрахунки структури тарифу та сам тариф, що дає підстави для висновку про втрату актуальності для АТ «Хмельницькгаз» кожної попередньо поданої заяви.

56. При цьому, при поданні кожної заяви позивач здійснює відповідний окремий розрахунок, додає відповідні пояснення та обґрунтування щодо кожної зі статей витрат, а також надає відповідні підтверджуючі документи, з урахуванням динаміки зростання ціни газу на покриття ВТВ, рівень заробітної плати та інших витрат позивача, що зумовлює необхідність подання з кожною новою заявою оновленої інформації, а тому розгляд попередньо поданих заяв втрачає актуальність.

57. Таким чином, на думку відповідача, позивачу на його звернення надано обґрунтовані відповіді про встановлення (перегляд) тарифу, що не було досліджено судом першої інстанції та проігноровано судом апеляційної інстанції.

58. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

59. Самі по собі строки поза зв`язком із конкретною правовою ситуацією, набором фактів, умов та обставин, за яких розгорталися події, не мають жодного значення. Сплив чи настання строку набувають (можуть набути) правового сенсу в сукупності з подіями або діями, для здійснення чи утримання від яких встановлюється цей строк.

60. На вказані обставини НКРЕКП зазначав у своїх запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі, однак ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не було надано оцінки вказаним доводам відповідача.

61. Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги процедуру розгляду відповідних заяв, а також прядок та процедуру прийняття рішень НКРЕКП (у вигляді постанов) за наслідками їх розгляду.

62. Верховний Суд звертає увагу, що встановлення вказаних обставин, має вирішальне значення для вирішення цього спору, оскільки це дасть змогу встановити, чи була допущена з боку відповідача бездіяльність з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр.

63. Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

64. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

65. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

66. Верховний Суд зазначає, що оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій не відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості, оскільки ухвалені без повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення цього спору, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

67. Суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

68. За змістом статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

69. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

70. Оскільки позовна вимога про зобов`язання НКРЕКП встановити для АТ «Хмельницькгаз» економічно обґрунтований тариф на послуги розподілу природного газу, в тому числі, включивши до структури такого тарифу: компенсацію недоотриманої тарифної виручки в сумі 481 708,49 тис грн без ПДВ за 2014 - перше півріччя 2019 рр; 18% податку на прибуток з недоотриманої тарифної виручки в розмірі 86 707,53 тис грн. є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність НКРЕКП з перегляду тарифу на послуги розподілу природного газу АТ «Хмельницькгаз» в частині включення до структури тарифу компенсації тарифної виручки, недоотриманої позивачем в 2014 - першому півріччі 2019 рр, то рішення судів також необхідно скасувати і в цій частині з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

71.З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права щодо повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі та, як наслідок, висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

72. Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи, з урахуванням предмета доказування у цій справі, з перевіркою їх належними та допустимими доказами, надати належну правову оцінку кожному доказу окремо та у їх сукупності. Судове рішення, з урахуванням встановлених обставин та зібраних доказів, повинно містити обґрунтування, чому суд приймає або відхиляє той чи інший доказ, надавши правову оцінку усім доводам сторін в межах заявленого позову.

73. Оскільки справа направляється на новий розгляд, розподіл судових витрат відповідно до частини шостої статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 1 червня 2020 року у справі №640/13881/19 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіМ.В. Білак М.І. Смокович Н.М. Мартинюк