Справа № 420/7531/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7531/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м.Одеси, в якому позивач, просить суд:

- визнати протиправними дії Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси щодо неврахування ОСОБА_1 строк навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у період з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України.

- зобов`язати Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної і підтримки м. Одеси провести перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , вважаючи початком проходження ОСОБА_1 військової служби 31.07.2003 року та зарахувати до вислуги років безперервного проходження військової служби весь період навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року.

- зобов`язати Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси видати ОСОБА_1 нову довідку про проходження військової служби до якої зарахувати весь період навчання ОСОБА_1 на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно невраховано ОСОБА_1 строк навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у період з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України.

15.06.2021 року від представника ОСОБА_1 надійшли заяви про заміну відповідача та про уточнення позовної заяви, відповідно до якої позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону () та Офісу Генерального прокурора () щодо не врахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) строку навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого у період з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Офіс Генерального прокурора провести перерахунок вислуги років ОСОБА_1 , вважаючи початком проходження ОСОБА_1 військової служби 31.07.2003 року та зарахувати до вислуги років безперервного проходження військової служби весь період навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року;

- зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Офіс Генерального прокурора направити до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси новий розрахунок вислуги років військовослужбовця ОСОБА_1 до якого зарахувати весь період навчання ОСОБА_1 на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року.

22.062020 року ухвалою суду заяву представника позивача про заміну відповідача та заяву про уточнення позовної заяви задоволено. Замінено відповідача у справі Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону (адреса: вул. Пироговська, буд.11, м.Одеса, 65012, ); Офіс Генерального прокурора (адреса: вул. Різницька, буд.13/15, 01011, ). Залучено Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси у якості третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Прийнято до розгляду заяву про уточнення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Офісу Генерального прокурора, за участі третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Розпочато розгляд справи спочатку.

Суд зазначає, що згідно уточненого позову, представник позивача обґрунтовує позовні вимоги зазначаючи, що у період з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року ОСОБА_1 навчався на денній формі навчання у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого (правонаступник Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) на військово-юридичному факультеті. У зв`язку із закінченням військово-юридичного факультету при вищому цивільному навчальному закладі наказом Міністра оборони України №402 позивачу присвоєно перше офіцерське звання «лейтенант» та направлено для подальшого проходження військової служби до органів військової прокуратури, де позивач проходив військову службу до 10.09.2020 року. Водночас, під час розрахунку позивачу вислуги років, строку безперервної військової служби у Збройних Силах України та нарахування грошового забезпечення, не було зараховано строк перебування Позивача на військовій службі з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року, тобто строк навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого. Позивач не погоджується з розрахунками, вважає дії відповідачів щодо не включення у військовий стаж позивача періоду навчання у Національній юридичній академії У таїни імені Ярослава Мудрого протиправними, а тому звернувся до суду з даним позовом.

19.07.2021 року керівником Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону надано відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 31.07.2003 по 31.07.2007 навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого в якості студента, а з 01.08.2007 по 14.06.2008 в якості курсанта. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, яка діяла на час зарахування позивача до вищого навчального закладу 31.07.2003, та на час призначення на посаду курсанта 01.08.2007) початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які добровільно вступають на військову службу. Відповідно до п. 10 Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053/2001 початком проходження військової служби (навчання) для громадян, які добровільно вступають на військову службу, вважається день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, підрозділу. Отже, початком проходження військової служби ОСОБА_1 є день його призначення на посаду курсанта Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, тобто 01.08.2007 (відповідно до наказу декана військового-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого від 01.08.2007 № 88). А тому, на переконання відповідача, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій СП ВОС ПР, зобов`язання СП ВОС ПР провести перерахунок вислугу років ОСОБА_1 (із зарахуванням строку його навчання з 31.07.2003 по 31.07.2007 на військово-юридичному факультеті № 6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого) та направити новий розрахунку вислуги років до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси. Також, відповідач зазначає, що СП ВОС ПР не має повноважень (компетенції) щодо здійснення обчислення та зарахування вислуги років військової служби шляхом внесення змін до його (Позивача) послужного списку облікової справи офіцера запасу після його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу Військової прокуратури Південного регіону України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого №55/35 від 20.03.2018 року, ОСОБА_1 , 1986 року народження, з 31.07.2003 року по 14.06.2008 року навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (а.с.6).

При цьому, 01.08.2007 року ОСОБА_1 , добровільно через Дзержинський РВК м. Харкова, призваний на військову службу в якості курсанта 5 курсу військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого. Присягу на вірність Українському народу прийняв 06 вересня 2007 року (а.с.6).

14.06.2008 року Наказом Міністра оборони України № 402 ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, присвоєно військове звання «Лейтенант» та відроджено для подальшого проходження військової служби до Генеральної прокуратури України.

10.09.2020 року Наказом Міністра оборони України № 447 полковника юстиції ОСОБА_1 , першого заступника прокурора Південного регіону України звільнено з військової служби у запас за п. «г» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

10.09.2020 року Наказом Офісу Генерального прокурора №285к, керуючись ст. 9 Закону України «Про прокуратуру», полковника юстиції ОСОБА_1 , звільненого з військової служби у запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), звільнено з посади першого заступника військового прокурора Південного регіону України. Направлено ОСОБА_1 для зарахування на військовий облік до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

10.09.2020 року Наказом Військової прокуратури Південного регіону №890к полковника юстиції ОСОБА_1 , виключено зі списків особового складу військової прокуратури Південного регіону України, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси.

05.11.2020 року Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону №213к, керуючись ст. 11 Закону України «Про прокуратуру» ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу організації процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів при проведенні оперативно-розшукової діяльності управління організації процесуального керівництва, нагляду за виконанням судових рішень та при проведенні оперативно-розшукової діяльності Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з 05 листопада/2020 року в порядку переведення до Офісу Генерального прокурора. Підстава: заява ОСОБА_1 , лист Генерального прокурора від 04.11.2020 № 07/1/1-3048вих-20.

Відповідно до довідки Київський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки м. Одеси №3/529 від 12.04.2021 року про проходження служи, позивачу до проходження служби зараховано період з 08.07 по 06.08 Курсант військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого (а.с.7-8).

Позивач вважає, що строк навчання на військово-юридичному факультеті №6 Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, який має бути зарахований у загальний стаж військової служби та у строк безперервної служби в Збройних Силах України є саме період з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року. Проте, відповідачем не здійснено вказаного зарахування.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 3 ст. 1 вказаного Закону визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, приписами чинного Законодавства визначено, що військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки є одним із видів військової служби.

Частиною 11 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що кожен громадянин України, вперше вступаючи на військову службу до Збройних Сил України, особисто складає Військову присягу на вірність Українському народу і скріплює її власноручним підписом. Іноземець або особа без громадянства, який (яка) вперше приймається на військову службу до Збройних Сил України, бере офіційне зобов`язання неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно виконувати обов`язки військової служби.

Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції чинній станом на дату зарахування позивача на військово-юридичний факультет Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого) початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу .

Перебування на військовій службі громадян, які навчаються у військово-навчальних закладах, передбачено ст. 25 Закону №2232-ХІІ.

Відповідно до ч. 1-6 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підготовка громадян на посади осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи.

Порядок проведення підготовки громадян на посади осіб офіцерського складу у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, визначається і затверджується Міністерством оборони України та Міністерством освіти України.

Зарахування громадян до вищих військових навчальних закладів та вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, провадиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв на умовах, визначених контрактом.

З курсантом, якому виповнилося 18 років, а також слухачем після закінчення першого курсу вищого військового навчального закладу укладається контракт щодо проходження підготовки на посади осіб офіцерського складу. Однією з умов контракту є зобов`язання курсанта (слухача) про подальше проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу протягом 5 років після закінчення вищого навчального закладу.

Громадяни, які прийняті на військову службу і навчаються у вищих військових навчальних закладах або вищих навчальних закладах, де є військові навчальні підрозділи, і не мають звань прапорщиків або мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, які мають такі звання, - слухачами.

Курсантам, які не мали військового звання до вступу до вищого військового навчального закладу, вищого навчального закладу, який має військовий навчальний підрозділ, після зарахування на навчання присвоюється військове звання рядового чи матроса. За військовослужбовцями та військовозобов`язаними зберігаються військові звання, присвоєні до їх вступу у вищий навчальний заклад.

Випускникам вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, присвоюються військові звання згідно з положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців. Курсанти, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим військовим формуванням витрати, пов`язані з їх навчанням і утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (за винятком відрахування за станом здоров`я), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби.

При цьому в строк військової служби військовослужбовцям зараховується:

тривалість строкової військової служби до вступу у вищі військові навчальні заклади та вищі навчальні заклади, які мають військові навчальні підрозділи;

тривалість військової служби за контрактом до вступу у вищі військові навчальні заклади та вищі навчальні заклади, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяці військової служби за контрактом за один місяць строкової військової служби;

тривалість військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та вищих навчальних закладах, які мають військові навчальні підрозділи, із розрахунку два місяці служби (навчання) у зазначених військових навчальних закладах за один місяць строкової військової служби.

Таким чином, курсант, в розумінні п. «в» ч. 1 ст. 24, ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» це особа, яка навчається у вищому військовому навчальному закладі та якій присвоєно військове звання.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військову підготовку студентів вищих навчальних закладів (денної форми навчання) Військову підготовку студентів вищих навчальних закладів (денної форми навчання) за програмою офіцерів запасу проходять громадяни віком до 25 років, придатні до військової служби за станом здоров`я та морально-діловими якостями. Військова підготовка студентів вищих навчальних закладів за програмою офіцерів запасу, крім вищих медичних навчальних закладів, проводиться на добровільних засадах, є одним з основних видів навчання і включається до визначеної державою складової освіти вищих навчальних закладів як самостійний розділ. Програми військової підготовки студентів вищих навчальних закладів розробляються і затверджуються Міністерством оборони України разом із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Студентам, які пройшли повний курс військової підготовки за програмою офіцерів запасу, склали встановлені іспити і атестовані до офіцерського складу, після закінчення вищого навчального закладу присвоюється відповідне первинне військове звання офіцера запасу.

Студенти, які не атестовані до офіцерського складу після закінчення курсу військової підготовки за програмою офіцерів запасу і не пройшли строкової військової служби, підлягають призову на строкову військову службу з урахуванням, за можливості, фаху, який вони отримали у вищому навчальному закладі, або за спорідненими військово-обліковими спеціальностями.

Перелік військово-облікових спеціальностей, з яких ведеться підготовка офіцерів запасу, порядок її проведення визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, погодженим з Міністерством освіти України.

Перелік вищих навчальних закладів, студенти яких проходять підготовку за програмою офіцерів запасу, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, погодженим з відповідним центральним органом виконавчої влади.

Військова підготовка студентів за програмою офіцерів запасу проводиться у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів або у вищих військових навчальних закладах.

Військові навчальні підрозділи є структурними підрозділами цих вищих навчальних закладів. Порядок створення, реорганізації та ліквідації військових навчальних підрозділів визначається Кабінетом Міністрів України за поданням Міністерства оборони України, погодженим з центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані вищі навчальні заклади.

Міністерство оборони України за погодженням із вищими навчальними закладами здійснює добір і призначення військовослужбовців на відповідні посади військово-навчальних підрозділів та контроль військової підготовки студентів за програмою офіцерів запасу.

У разі проходження навчальних зборів (стажування) у військах на студентів, які проходять військову підготовку за програмою офіцерів запасу, поширюються права та обов`язки, встановлені актами законодавства для військовозобов`язаних, призваних на збори.

Судом встановлено, що військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого входить до переліку військових навчальних підрозділів Міністерства оборони України і відноситься до військових навчальних закладів Міністерства оборони України.

Згідно з ч. 1 ст. 61 Закону України «Про вищу освіту» особами, які навчаються у закладах вищої освіти, є: 1) здобувачі вищої освіти; 2) інші особи, які навчаються у закладах вищої освіти.

Відповідно до ч.2 вказаної статті здобувачами вищої освіти є:

1) студент - особа, зарахована до закладу вищої освіти з метою здобуття вищої освіти ступеня молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра;

2) курсант - особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання), військового інституту як підрозділу закладу вищої освіти і навчається з метою здобуття вищої освіти за певним ступенем та якій присвоєно військове звання рядового, сержантського і старшинського складу або спеціальне звання рядового, молодшого начальницького складу або таке звання вона мала під час вступу на навчання. Статус курсанта може надаватися окремим категоріям осіб, які навчаються у невійськових закладах вищої освіти, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання) з метою здобуття вищої освіти і має військове звання офіцерського складу або відповідне спеціальне звання середнього чи старшого начальницького складу, має статус слухача вищого військового навчального закладу (закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано такі поняття як «студент» та «курсант».

Водночас, як вже вказано початком проходження військової служби вважається: день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які добровільно вступають на військову службу.

Таким чином, в даному випадку ключовим є питання щодо того, чи було зараховано позивача на денну форму навчання військово-юридичного факультету саме як курсанта.

Як встановлено судом, що 31.07.2003 року позивача зараховано на військово-юридичний факультет Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

При цьому, 01.08.2007 року ОСОБА_1 , добровільно через Дзержинський РВК м. Харкова, призвано на військову службу в якості курсанта 5 курсу військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого.

14.06.2008 року Наказом Міністра оборони України № 402 ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого, присвоєно військове звання «Лейтенант» та відроджено для подальшого проходження військової служби до Генеральної прокуратури України.

Отже, позивач з 31.07.2003 року по 31.07.2007 року навчався на військово-юридичному факультеті Національної юридичної академії імені Ярослава Мудрого в якості студента, а з 01.08.2001 року як курсант.

Вказана обставина підтверджується довідкою військово-юридичного факультету Національної юридичної академії України імені Ярослава Мудрого №55/35 від 20.03.2018 року (а.с.6).

Оскільки початком проходження військової служби вважається, у тому числі, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу для громадян, які добровільно вступають на військову службу, як наслідок, день зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу не є початком проходження військової служби.

Як зазначено в абз. 5 ч. 3 ст. 2 Закону №2232-XII до видів військової служби відноситься, зокрема військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.

Перелік видів військової служби, визначений у вказаній нормі, був вичерпним.

Навчання студентів вищих військових навчальних закладів до такого переліку не входило.

День зарахування на навчання студентом вищого військового навчального закладу не є в розумінні приписів ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги за даним позовом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги непідлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позивних вимого, підтсави для стягнення судових витрат з відповідача відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Офісу Генерального прокурора, за участі третьої особи на боці відповідача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Київського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки м. Одеси про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.М. Токмілова

.