Справа № 140/16887/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/16887/20 пров. № А/857/10626/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року в справі №140/16887/20 (головуючий суддя Волдінер Ф.А., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Територіального сервісного центру МВС №0744 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Територіального сервісного центру МВС №0744 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області, в якому просив: а) визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації транспортного засобу, автобуса пасажирського марки Setra, модель S315HD, сірого кольору, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , від 11 листопада 2020 року №31/3/4-646;

б) зобов`язати здійснити державну реєстрацію транспортного засобу, автобуса пасажирського марки Setra, модель S315HD, сірого кольору, 2001 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 .

Рішенням від 21 квітня 2021 року Волинський окружний адміністративний суд у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам справи та нормам законодавства, зокрема, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який передбачає виключний перелік підстав для відмови в реєстрації транспортного засобу, до яких відносяться серед іншого встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку за фіктивними чи підробленими документами або таких , що розшукуються правоохоронними органами України або Інтерполом у зв`язку з незаконним заволодінням.

Як вбачається з матеріалів справи, факти щодо фальсифікації або підроблення державних номерних знаків ТЗ або свідоцтва про реєстрацію ТЗ не підтверджені раніше винесеними рішеннями, які набрали законної сили, ні доказами, здобутими судом першої інстанції.

Таким чином, на переконання апелянта, суд першої інстанції обґрунтував своє рішення доказами, які не відносяться до предмета доказування у цій справі, тобто на доказах, які не встановлюють факти, що підлягають доказуванню, а також відніс до підстав відмови в реєстрації ТЗ обставини, не визначені законом.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю та просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 07.09.2020 у справі № 165/1890/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб, яке набрало законної сили, позов задоволено та визнано право власності на транспортний засіб автобус пасажирський марки «SETRA», модель «S315HD», сірого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 .

Зазначеним рішенням встановлено, що вказаний транспортний засіб був придбаний ОСОБА_1 , однак не переоформлений, на підставі нотаріально засвідченої довіреності від 21.03.2018 на представлення ОСОБА_1 в усіх установах та організаціях, незалежно від форм власності з питань, пов`язаних із розпорядженням (продажем або обміном), або передачею в оренду (найм), належного ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 0741 від 21.03.2018, автомобіля марки «SETRA», модель «S315HD», 2001 року випуску, тип: автобус пасажирський, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , об`єм двигуна (см3) 11700 D, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

11.11.2020 позивач звернувся до ТСЦ МВС №0744 РСЦ ГСЦ МВС у Волинській області із заявою про реєстрацію вказаного транспортного засобу на підставі згаданого рішення суду.

Листом від 11.11.2020 за № 31/3/4-646 позивачу було відмовлено в задоволенні його заяви з тих підстав, що вказані державні номерні знаки НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 значаться за іншими транспортними засобами, а також у зв`язку із відсутністю першої реєстрації транспортного засобу на території України.

Крім того, відповідачем надано суду копії витягів із ЄДР ТЗ, відповідно з яких вбачається наступне.

Автобус пасажирський «SETRA», модель «S315HD», номер кузова НОМЕР_1 , сірого кольору, календарний рік 2001, модельний 2001 рік, згідно ВМД від 13.05.2016 було ввезено на територію України ТзОВ «А-СТУДІЯ ПОЛІГРАФІЯ».

В ЄДР ТЗ відсутні відомості про реєстрацію транспортного засобу у відповідних уповноважених органах.

Державний номерний знак НОМЕР_2 згідно ЄДР ТЗ присвоєний 27.11.2018 в ТСЦ 0742 транспортному засобу марки RENAULT MEGANE, видано свідоцтво НОМЕР_4 , власник ОСОБА_3 .

31.05.2017 свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 було видано для поїздки за кордон на транспортний засіб RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_6 , власник ОСОБА_4 . Право користування на підставі договору оренди ТзОВ «Волинська логістична компанія».

В подальшому, 14.03.2018 проведено операцію з цим же транспортним засобом RENAULT MASTER, номер кузова НОМЕР_5 , зняття з обліку при поверненні з поїздки за кордон, однак свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 заявлено працівникам ТСЦ 0741 як загублене.

Крім того, згідно з даними ЄДР ТЗ за громадянином ОСОБА_2 (в якого позивач придбав транспортний засіб) не було зареєстровано автобус пасажирський марки «SETRA», модель «S315HD», сірого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 . З врахуванням наведених обставин відповідач відмовив у реєстрації транспортного засобу, проте з таким рішенням позивач не погодився та оскаржив його до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що відмовляючи в державній реєстрації транспортного засобу, належного позивачу, відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки з врахуванням обставин справи реєстрація такого транспортного засобу суперечила б засадам інституту реєстрації в частині зберігання та обліку інформації за унікальними ідентифікуючими ознаками, а також меті реєстрації в частині запобігання вчиненню щодо транспортних засобів протиправних дій.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Приписами статті 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (надалі Закон № 3353) визначено, що державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників та належних користувачів ведеться Єдиний державний реєстр транспортних засобів, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають встановленим вимогам.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі Порядок № 1388), встановлено єдину на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Пунктом 3 Порядку № 1388 визначено, державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Відповідно до частини першої пункту 8 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Приписами цього ж пункту Порядку № 1388 визначено, що документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

З аналізу наведених правових норм слідує, що державна реєстрація транспортних засобів є обов`язковим комплексом заходів, який полягає в накопичені, узагальненні, зберіганні та передачі інформації про зареєстровані на підставі належних правовстановлюючих документів транспортні засоби та їх власників в Єдиному державному реєстрі на підставі унікальних даних, як то номер кузова (шасі), технічні характеристики транспортного засобу, державного номерного знаку та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу із присвоєнням такому свідоцтву унікальних ідентифікуючих реквізитів. Метою такої реєстрації є здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач для реєстрації транспортного засобу - автобуса пасажирського марки SETRA, модель S315HD, сірого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 подав рішення суду про визнання права власності на цей транспортний засіб за позивачем, що є належним правовстановлюючим документом.

Як правильно вказав суд першої інстанції, зважаючи на те, що транспортному засобу було присвоєно державний номерний знак ( НОМЕР_2 ) та видано свідоцтво про реєстрацію ( НОМЕР_3 ), в даному випадку мова йде про перереєстрацію транспортного засобу за позивачем.

При цьому перереєстрація транспортного засобу проводиться у разі зміни його власника.

Водночас, при перевірці інформації про транспортний засіб, відповідачем було встановлено ряд обставин, а саме:

· відсутність в ЄДР ТЗ відомостей про первинну реєстрацію після ввезення транспортного засобу на територію України;

· державний номерний знак НОМЕР_2 згідно ЄДР ТЗ присвоєний іншому транспортному засобу марки RENAULT MEGANE, свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_4 ;

· свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_3 було видано для поїздки за кордон на транспортний засіб RENAULT MASTER номер кузова НОМЕР_5 , яке в подальшому зареєстровано як загублене.

З врахуванням таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що реєстрація такого транспортного засобу (з державними номерними знаками, які присвоєні іншому транспортному засобу; зі свідоцтвом про реєстрацію, яке було видане на інший транспортний засіб та в подальшому зареєстроване як загублене, а також за відсутності інформації про первинну реєстрацію транспортного засобу) суперечить засадам інституту реєстрації в частині зберігання та обліку інформації за унікальними ідентифікуючими ознаками (державний номерний знак та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), а також меті реєстрації в частині запобіганню вчиненню щодо транспортних засобів протиправних дій.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими покликання скаржника на те, що абзацами 2-4 п. 15 Порядку № 1388 встановлено вичерпний перелік підстав для відмови в реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, оскільки вказані приписи визначають лише окремі випади такої відмови.

При цьому, з наведених приписів законодавства вбачається, що при проведені процедури державної реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу сервісні центри МВС здійснюють контроль за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Тому, у разі недодержання вимог законодавства при реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу, зокрема Порядку № 1388, сервісні центри МВС мають відмовити в реєстрації (перереєстрації) транспортного засобу із зазначенням мотивованих підстав.

Вказані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 29.01.2020 у справі №803/3942/16.

Таким чином, відмовляючи в державній реєстрації транспортного засобу належного позивачу, автобуса пасажирський марки SETRA, модель S315HD, сірого кольору, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , відповідач діяв відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, а тому відсутні підставі для задоволення адміністративного позову.

Крім того, колегія суддів вважає, що рішення відповідача прийнято з дотриманням принципу пропорційності, оскільки на відповідача при здійсненні процедури державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів покладено обов`язок по запобіганню вчинення щодо них протиправних дій.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року в справі №140/16887/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 20.08.2021.