Справа № 160/9736/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року Справа № 160/9736/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чумаківська сільська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чумаківська сільська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням Чумаківської сільської ради №67-6/VІІІ від 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:084:0001.

Позивачем розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га, шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:084:0001.

17 травня 2021 року позивачка звернулась до Чумаківської сільської об`єднаної територіальної громади із заяво про затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки (кадастровий номер :01:084:0004) площею 2 га у власність (а.с. 22).

Однак, підчас перевірки вказаної заяви, позивачку було повідомлено про те, що в публічній кадастровій картці земельної ділянки з кадастровим номером :01:084:0004 - не знайдено.

Позивачка не погодившись із вказаними діями Державного кадастрового реєстратора Кучук О.В. звернулась зі скаргою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка була частково задоволена, шляхом прийняття рішення про анулювання доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру.

Згідно наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.06.2021 № 292 доступ до автоматизованої системи Державного земельного кадастру державному кадастровому реєстратору Відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Кучуку Олексію Володимировичу анульовано (а.с. 80).

Позивачка вважає, що оспорюванні дії суб`єкта владних повноважень створюють перешкоди для реалізації права на отримання земельної ділянки у власність, а обраний спосіб захисту може мати правові наслідки для повернення їй можливості завершення розпочатої процедури приватизації земельної ділянки, державна реєстрація якої наразі незаконно скасована.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист своїх прав, свобод та інтересів від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Отже, конструкцією цієї конституційної норми передбачено можливість застосування способів захисту права, в тому числі, не передбачених процесуальними нормами.

Механізм оскарження дій Державного кадастрового реєстратора закріплений в розділі «Оскарження рішень, дій або бездіяльності Державного кадастрового реєстратора Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051

Відповідно до пунктів 222, 223, 224 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051, рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру, його територіальних органів або до суду.

Так, відповідно до пункту 225 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051, рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Згідно, за результатами розгляду скарги Держгеокадастр та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги; 2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову в державній реєстрації земельної ділянки, прийнятого з порушенням вимог законодавства та проведення державної реєстрації;

внесення відомостей (змін до них) про об`єкт Державного земельного кадастру та виправлення технічної помилки, допущеної державним кадастровим реєстратором;

скасування рішення про відмову у внесенні відомостей(змін до них) до Державного земельного кадастру, прийнятого з порушенням вимог законодавства;

надання відомостей Державного земельного кадастру;

тимчасове блокування доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру;

анулювання доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру;

притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Держгеокадастру;

3) залишення скарги без розгляду.

Рішення, передбачені абзацами восьмим і дев`ятим цього пункту , приймаються виключно Держгеокадастром.

У рішенні Держгеокадастру чи його територіального органу за результатами розгляду скарги можуть визначатися кілька шляхів задоволення скарги.

Рішення, прийняте за результатами розгляду скарги, надсилається скаржнику протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

Рішення,передбачені абзацами четвертим - сьомим пункту 228 цього Порядку виконуються у строки, передбачені законодавством,починаючи з наступного робочого дня після прийняття такого рішення. Для виконання таких рішень повторне подання документів для проведення державної реєстрації земельної ділянки,виправлення технічної помилки у відомостях Державного земельного кадастру. надання відомостей з Державного земельного кадастру та сплата адміністративного збору не вимагається. Адміністратор Державного земельного кадастру у день надходження рішень,передбачених абзацами восьмим і дев`ятим пункту 228 цього Порядку, забезпечує їх негайне виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачка звернувшись зі скаргою до Держгеокадастру, яка останнім була частково задоволена, шляхом анулювання доступу Державного кадастрового реєстратора до Державного земельного кадастру, скористалась своїм правом щодо оскарження дій Державного кадастрового реєстратора.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимога ефективності судового захисту перегукується з міжнародними зобов`язаннями України. Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Таким чином, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зауважує, що вимога позивачки щодо визнання неправомірними дії державного кадастрового реєстратора Відділу у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області, які полягають в архівуванні земельної ділянки з кадастровим номером :01:084:0004 не призведе до поновлення порушеного права позивачки.

При цьому необхідно наголосити, що покарання винної особи не входить до мети захисту права у публічно-правових відносинах, а тому не входить до складу способу захисту права, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи питання щодо скасування запису про державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельних ділянок з кадастровими номерами :01:084:0007, :01:084:0011, :01:084:0009, :01:084:0010, :01:084:0008 та :01:085:0006 та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області внести відомості (зміни до них) про об`єкт Державного земельного кадастру, а саме на земельну ділянку, яка була зареєстрована за заявою ЗВ-021 від 14.04.2021 (архівний кадастровий номер :01:084:0004), судом встановлено.

ОСОБА_1 звертаючись через свого представника зі скаргою до Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру просила:

скасувати рішення про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:084:0007 прийнятого з порушенням вимог законодавства;

внести відомості (зміни до них) про об`єкт Державного земельного кадастру, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :01:084:0004 реєстрація якої була проведена за заявою ЗВ-021 від 14.04.2021 року, надати актуальний витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку;

блокувати доступ Державного кадастрового реєстратора Кучука Олексія Володимировича (відділ у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) до Державного земельного кадастру;

анулювати доступ Державного кадастрового реєстратора Кучука Олексія Володимировича (відділ у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) до Державного земельного кадастру;

притягти до дисциплінарної відповідальності Державного кадастрового реєстратора Кучука Олексія Володимировича (відділ у Дніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області) та інших посадових осіб територіального органу Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

За результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_1 - Якубук Марини, Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, було повідомлено, що скасування рішень державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :01:084:0008, :01:084:0009, :01:084:0010, :01:084:0011, :01:085:0005, :01:085:0006 станом на сьогодні в програмному забезпеченні Державного земельного кадастру відсутня функціональна можливість, необхідна для реалізації рішення Держгеокадастру, передбаченого абзацом четвертим пункту 228 Порядку, а саме: скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки, прийнятого з порушенням вимог законодавства. Держгеокадастром та адміністратором Державного земельного кадастру (ДП «Центр державного земельного кадастру») вживаються заходи щодо впровадження відповідної функціональної можливості. Таким чином, такі дії не зможуть забезпечити відновлення у Державному земельному кадастрі відомостей про земельні ділянки з кадастровими номерами :01:084:0003, :01:084:0004, :01:084:0005, :01:084:0006, :01:085:0003, :01:085:0004 оскільки державна реєстрація цих земельних ділянок скасована внаслідок їх об`єднання, а відомості про них набули статусу архівних та зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями у відповідності до пункту 114 Порядку.

При цьому, судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що вищевказані земельні ділянки були об`єднанні в земельну ділянку за кадастровим номером :01:084:0007 шляхом поділу, якої було здійснено реєстрацію земельних ділянок: :01:084:0011, :01:084:0009, :01:084:0010, :01:084:0008, :01:085:0006.

Листом ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 02.06.2021 року №29-4-0.1-4542/2-21, за наслідком розгляду скарги Позивача, було повідомлено, що Позивачка, має право прийняти у власність згідно раніше отриманого дозволу Чумаківської сільської ради на розроблення проекту землеустрою земельні ділянки :01:084:0011, :01:084:0009, :01:084:0010, :01:084:0008, :01:085:0006.

Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, судом встановлено, що земельні ділянки площею по 2,0000 га з кадастровими номерами :01:084:0000:01:084:0009, :01:084:0010, :01:084:0000:01:085:0006 перебувають у комунальній власності, відомості про реєстрацію речових прав на них відсутні. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :01:084:0007 не знайдено.

Таким чином, ОСОБА_1 не позбавлена права на отримання земельної ділянки у власність, а обраний нею спосіб захисту не призведе до завершення розпочатої процедури приватизації земельної ділянки, державна реєстрація якої наразі скасована.

Отже, обраний позивачкою спосіб захисту не забезпечить відновлення порушеного права, за захистом, якого вона звернулась до суду із вказаним позовом, а відтак є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказана позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.02.2021 у справі № 925/642/19.

При цьому, суд зауважує, що отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови в затвердженні проєкту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Такі правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.03.2018 у справі № 536/233/16-ц, від 24.04.2018 у справі №401/2400/16-ц, від 30.05.2018 у справі № 826/5737/16, від 19.06.2018 у справі №922/864/17, від 28.11.2018 у справі № 826/5735/16, від 11.09.2019 у справі №924/174/18, а також Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 460/2618/18.

Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позову понесені ним судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, не відшкодовуються.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Чумаківська сільська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев