Справа № 440/7452/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7452/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправним рішення від 23.02.2021 №99 ГУПФУ в Полтавській області в частині зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 під час його перерахунку на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6239/20 з 90% до 68% відповідних сум винагороди судді, що працює на відповідній посаді, та скасування його в зазначеній частині, як неправомірного;

- визнання протиправними дій ГУПФУ в Полтавській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи судді: 1 рік 11 місяців 09 днів строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19.10.1978 по 27.09.1980 та 1 рік 11 місяців 00 днів - половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, з 01.09.1982 по 01.07.1986, а всього 3 роки 10 місяців 09 днів;

- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та призначення /перерахунок/ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19.10.1978 по 27.09.1980 - 1 рік 11 місяців 09 днів та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 1 рік 11 місяців 00 днів, а всього зарахувати 3 роки 10 місяців 09 днів та визначити ОСОБА_1 сукупний стаж судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 33 роки 00 місяців 16 днів (із розрахунку: 29 років 2 місяці 7 днів - робота на посаді судді; 1 рік 11 місяців 09 днів - строкова військова служба; 1 рік 11 місяців 00 днів - половина терміну навчання у вищому юридичному навчальному закладі за денною формою) та здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6239/20 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 28.02.2020 №02/911/2020 вих. в розмірі 90 відсотків відповідних сум суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру такого утримання, з урахуванням стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді 33 роки 00 місяців 16 днів та фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Позов обґрунтований тим, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6239/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020, проте при здійсненні такого перерахунку відповідачем протиправно зменшено відсотковий розмір такого довічного грошового утримання судді у відставці з 90 відсотків до 68 відсотків та не зараховано до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та призначення /перерахунок/ щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 19.10.1978 по 27.09.1980 - 1 рік 11 місяців 09 днів та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 по 01.07.1986 - 1 рік 11 місяців 00 днів, а всього не зараховано 3 роки 10 місяців 09 днів.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с.54/ зазначив, що при перерахунку та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідач керувався приписами чинної на час перерахунку статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, на підставі якої, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді 29 років 02 місяці 07 днів, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді. Відтак, відповідач діяв у межах та спосіб, визначених нормативно-правовому актами України.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 15.09.2016, що визнається сторонами та підтверджується наявними матеріалами його пенсійної справи /а.с. 56-113/.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області визначено ОСОБА_1 розмір довічного грошового утримання судді у відставці - 90 процентів від суми заробітку /а.с. 56/ та у подальшому проводився перерахунок такого утримання з 01.01.2017, з 01.08.2018, з 01.01.2019, з 01.02.2019 та з 01.02.2020 у зазначеному розмірі /а.с. 72-73, 81, 85, 89, 93/.

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 /а.с.101/, виданою ОСОБА_1 на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113508,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн; доплата за вислугу років (70%) - 44142,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді (10%) - 6306,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 0,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою від 15.09.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 /а.с.99-100/.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №23 від 05.10.2020 /а.с. 97-98/ відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно поданої заяви, у зв`язку з відсутністю чинному пенсійному законодавстві правових норм щодо проведення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020.

В результаті оскарження вказаного рішення в судовому порядку рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6239/20 позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 23 від 05 жовтня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі заяви від 02 жовтня 2020 року та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області про розмір суддівської винагороди від 28 лютого 2020 року № 02/911/2020-вих. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області від 28 лютого 2020 року № 02/911/2020-вих, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) /а.с. 104-110/.

23.02.2021 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/6239/20 від 03.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 /а.с. 102/.

Під час проведення такого перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області застосовано загальний процент від заробітку - 68 /а.с. 102/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1600-0213-8/22757 від 23.03.2021 /а.с.37/ ОСОБА_1 на його звернення від 12.03.2021 повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/6239/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області проведено перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого з 19.02.2020 становить 77185,44 грн (суддівська винагорода 113508,00 грн х 68%).

Не погодившись з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 з 19.02.2020 у розмірі 68% від суми суддівської винагороди та з діями щодо відмови у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді спірних періодів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, який набрав чинності 30.09.2016 /далі - Закон №1402-VIII/, визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першої та другої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

До 18.02.2020 в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення", відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Рішенням Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18.02.2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року №1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 18.02.2020 в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання для суддів у відставці, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, та для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до вимог Закону №1402 (в тому числі суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 №1402-VIII).

А відтак, після вказаної дати при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно враховувати розмір, встановлений частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

З огляду на те, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 втратив чинність, а діючим Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII не передбачено застосування відсоткового значення суддівської винагороди відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010, то для обчислення позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні правові підстави.

Суд зазначає, що у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) Верховний Суд дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі, обчисленому згідно положень Закону №2453-VI, права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, ніж ті, які були передбачені Законом №2453-VI, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання за складовими суддівської винагороди, які передбачені Законом №1402-VIII, одночасно з розміром відсотку за Законом №2453-VI.

Оскільки розмір довічного грошового утримання, на який позивач має право згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону №2453-VI, то застосування відсоткового значення розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України.

При цьому, суд зауважує, що застосування відсоткового значення розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, який розрахований позивачу на підставі норм Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений позивачу раніше, виходячи з 90 відсотків заробітку судді.

Таким чином, проводячи позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 та приписів статті 142 Закону №1402-VIII, а не приписів Закону №2453-VI, який втратив чинність та для застосування якого немає відповідної відсилочної норми у чинному законодавстві, відповідач діяв правомірно.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для зарахування до стажу роботи судді у відставці позивача періоду проходження строкової військової служби та половини періоду навчання у вищому навчальному закладі, суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що до вересня 2016 року ОСОБА_1 обіймав посаду судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, стаж роботи останнього на посаді судді, без врахування періодів проходження ним строкової військової служби в Збройних силах СРСР та навчання за денною формою у вищому навчальному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, складає 29 років 2 місяці 7 днів /а.с. 57/.

Відповідно до частини першої статті 135 чинного Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Також пунктом 11 Розділ XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI /далі - Закон №2453-VI/ було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" /далі - Закон №2862-ХІІ/, а на момент обрання позивача суддею - Законом Української Радянської Соціалістичної Республіки "Про вибори районних (міських) народних судів Української РСР" від 05.06.1981 №2023-X /далі - Закон №2023-X/.

Частиною першою статті 2 Закону №2023-X було визначено, що народним суддею і народним засідателем районного (міського) народного суду може бути обраний кожний громадянин Української РСР, який досяг на день виборів 25 років.

Відтак, на час обрання позивача на посаду судді законом не вимагався мінімальний стаж роботи в галузі права для набуття права для обрання на посаду судді на дату такого обрання (призначення), а також цим законом не регулювалося питання стажу судді взагалі.

Водночас відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, законодавством, яке діяло до набрання чинності Законом №1402-VIII, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Судовим розглядом встановлено, що у період з 19.10.1978 по 27.09.1980 позивач проходив службу в Збройних Силах СРСР відповідно до запису №10 у військовому квитку позивача серії НОМЕР_2 від 04.08.1988/ а.с.66/, запису №4 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 22.05.1978 /а.с.60/.

У період з 01.09.1982 по 01.07.1986 позивач перебував на навчанні за денною формою в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, що підтверджується записами №8-9 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 від 22.05.1978 /а.с.60/ та дипломом серії НОМЕР_4 від 27.06.1986 /а.с. 68/.

Стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді становить 29 років 02 місяці 07 днів, що визнається відповідачем /а.с. 54/ та підтверджується наявними у справі документами /а.с.57/.

Таким чином, до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 29 років 02 місяці 07 днів, який відповідач врахував при обрахунку грошового утримання судді у відставці, слід також врахувати календарний період проходження військової служби з 19.10.1978 по 27.09.1980 - 01 рік 11 місяців 09 днів та половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 по 01.07.1986, тобто 1 рік 10 місяців 28 днів, а всього 03 роки 10 місяців 06 днів.

Відтак, загальний стаж позивача, який дає право на отримання щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці, становить 33 роки 00 місяців 13 днів, що дає право на перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*13 років, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді /а.с. 102/, чим порушено вимоги частини третьої статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016.

Отже, здійснюючи позивачу з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та приймаючи рішення від 23.02.2021 №99 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України.

Зважаючи на вищевикладене та обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення позивачу з 19.02.2020 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.02.2021 №99 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, період проходження військової служби з 19.10.1978 по 27.09.1980 та половину строку навчання денної форми в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 по 01.07.1986 та провести позивачу перерахунок та виплату з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28.02.2020 в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас в решті позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №16 від 02.07.2021 /а.с. 42/.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23 лютого 2021 року №99.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, період проходження військової служби з 19 жовтня 1978 року по 27 вересня 1980 року та половину строку навчання денної форми в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01 вересня 1982 року по 01 липня 1986 року та провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/911/2020вих від 28 лютого 2020 року в розмірі 76 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава