Справа № 725/2777/21
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/2777/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нестеренко Є.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

19 серпня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до В.о. начальника Буковинської митниці Державної митної служби Мухтарова Руслана Рамазановича, Буковинської митниці Державної митної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2021 року позивач звернувся до Першотравневого районного суду міста Чернівці з позовом до В.о. начальника Буковинської митниці Державної митної служби Мухтарова Руслана Рамазановича, Буковинської митниці Державної митної служби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

Рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач своїм правом, передбаченим, ст.300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 17 серпня 2021 року було прийнято ухвалу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 20.10.2020 року о 13 год. 04 хв. на територію п/п Порубне-Сірет Буковинської митниці ДМСУ в зону митного контролю в`їхав автомобіль марки HONDA CR-V, країна реєстрації Італія, державний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , який прямував з України до Румунії в приватних справах. Вказаний громадянин до митного контролю надав контрольний талон для проходження митного контролю по зеленому коридору. До митного контролю гр. ОСОБА_1 подав закордонний паспорт громадянина Румунії НОМЕР_2 , виданий 19.12.2018 року, поліцією м. Сучава на ім`я ОСОБА_2 .

Під час проведення митних формальностей, відповідно інформації, яка міститься в програмно інформаційному комплексі „Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЕАІС було встановлено, що гр. України ОСОБА_1 слідував через пункт пропуску "Порубне-Сірет" м/п Вадул-Сірет Чернівецької митниці ДФС та до митного контролю надавав паспорт гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 .

Згідно поданого до митного контролю паспорта гр. Румунії НОМЕР_4 , виданого 19.12.2018 року поліцією м. Сучава на ім`я ОСОБА_2 та паспорта гр. України для виїзду за кордон НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 , BINOVSKYI OLEKSANDR - 08.05.1977, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - є однією й тією ж особою.

Маючи статус резидента, згідно інформації, яка міститься в програмно-інформаційному комплексі "Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення" ЄАІС ДМСУ було встановлено, що для в`їзду на митну територію України в митному режимі тимчасове ввезення терміном до одного року на транспортному засобі марки HONDA CR-V, країна реєстрації Італія, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, кузов НОМЕР_5 , об`єм двигуна 2199 см. куб., тип двигуна дизель гр. ОСОБА_3 неодноразово використовував паспортний документ гр. Румунії НОМЕР_6 , виданий 19.12.2018 року, поліцією м. Сучава на ім`я ОСОБА_2 .

Таким чином, під час ввезення транспортного засобу HONDA CR-V, країна реєстрації Італія, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, кузов НОМЕР_5 , об`єм двигуна 2199 см. куб., тип двигуна дизель через митний кордон України особа надавала документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус резидента.

Згідно листа Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області від 06.11.2020 року, гр. ОСОБА_1 , 08/05/1977, уродженець м. Сторожинець, Чернівецької області, значиться зареєстрованим за місцем проживання: АДРЕСА_1 (паспорт гр. України НОМЕР_7 , виданий 13.03.1998 року Сторожинецьким РВ УДМСУ в Чернівецькій області). Гр. ОСОБА_3 документований двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 25.09.2012 року уповноваженим органом 7323 та FH201314, виданий 27.07.2017 року уповноваженим органом 7310. Даний громадянин документи на виїзд на ПМП з України не оформлював, інформація про його вихід з громадянства України відсутня.

На думку митниці, маючи статус "резидента", для перетину митного кордону на транспортному засобі марки HONDA CR-V, країна реєстрації Італія, державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, кузов НОМЕР_5 , об`єм двигуна 2199 см. куб., тип двигуна дизель гр. України ОСОБА_3 використав паспортний документ зі статусом "нерезидента" - гр. Румунії НОМЕР_4 на ім`я " ОСОБА_2 " з метою ухилення від сплати митних платежів, передбачених законодавством України щодо вищевказаного транспортного засобу.

Таким чином, для перетину державного кордону України подав документ, який є підставою для не сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус резидента.

Постановою в. о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби - Мухтаровим Р.Р. у справі про порушення митних правил № 0966/40800/20 від 25.03.2021 року визнано винним позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст.485 Митного кодексу України, та накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 300 відсотків не сплаченої суми митних платежів, а саме 260 тисяч 056 гривень 62 копійки.

Вважаючи вказану постанову протиправною позивач звернувся до суду для її скасування.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що при наявності паспортів двох держав - України та Румунії, громадянин України (резидент) ОСОБА_3 свідомо подав саме паспорт громадянина Румунії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов`язкових платежів були спрямовані дії позивача, що підтверджує наявність в його діях умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст.485 МК України. Крім того, зазначено, що в діях відповідача не встановлено порушення права позивача на його захист під час розгляд справи про порушення митних правил.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, однією із підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою, представник позивача зазначає те, що судом першої інстанції не було дотримано вимог чинного законодавства в частині ненадання належної правової оцінки доводам позивача щодо порушення в.о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби процесуальних прав позивача під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Даючи оцінку доводам апелянта в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 червня 2021 року, судова колегія звертає увагу, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було надано оцінку доводам позивача щодо наявності чи відсутності в діях відповідача порушення прав позивача на захист під час розгляду справи в митному органі.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення, однак не з`явився до митного органу. Окрім цього позивач для захисту своїх прав уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Бишкою Ф.Ф., а в подальшому з адвокатом Бишкою А.Ф .

Згідно з представницьких документів адвокатів від 01.11.2020 року та 25.03.2021 року, адвокати окрім інших повноважень, ведуть від імені клієнта справу в судах будь-якої юрисдикції, та можуть вчиняти від імені клієнта процесуальні дії. Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 нічого не перешкоджало забезпечити участь обраного ним представника на розгляд справи про порушенням митних правил для захисту його інтересів.

У зв`язку з чим, оскільки ініціаторами відкладення розгляду справи в митному органі були представники ОСОБА_1 суд суд першої інстанції дійшов висновку про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення митних правил , через свого представника.

Досліджуючи обставини справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що дійсно 25 березня 2021 року між ОСОБА_5 та уповноваженою особою ОСОБА_6 було укладено договір про надання правової допомоги №0966/40800/20, який 24 березня 2021 року було розірвано.

При цьому, судова колегія зауважує, що в матеріалах справи міститься договорі про надання правової допомоги від 25 березня 2021 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Судом встановлено, що згідно протоколу про порушення митних правил №0966/40800/20 від 30 жовтня 2021 року розгляд справи про порушення ОСОБА_1 митних правил призначено на 27 листопада 2020 року.

Як вказує відповідач, 24.11.2020 року від адвоката гр. ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Листом Буковинської митниці Держмитслужби від 25.11.2020 року №7.2-20-04-10/3505 позивача та його представника повідомлено, що розгляд справи відбудеться 17.12.2020 року.

17 грудня 2020 року надійшла заява адвоката про відкладення розгляду справи, яка була задоволена та розгляд справи відкладено на 28.01.2021 року об 10:00 год.

27 січня 2021 року від представника позивача на адресу митниці повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи. Вказану заяву митним органом розглянуто та задоволено клопотання, розгляд справи відкладено на 04.03.2021 року.

Однак, на розгляд справи ні громадянин ОСОБА_1 , ні його представник не з`явились, водночас від адвоката гр. ОСОБА_5 надійшла заява щодо відкладення слухання справи, у зв`язку із зайнятість в судовому засіданні.

Листом від 10.03.2021 року на адресу позивача та його представника відповідачем було надіслано лист, про відкладення розгляду справи на 25.03.2021 року.

Тобто, як позивач так і його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи про адміністративне правопорушення., однак не з`явились і вкотре написали заяву про відкладення розгляду справи.

Оцінюючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем неодноразово було надано право позивачу з`явитись до митного органу та надати відповідні пояснення, проте останній перелічені обставин свідчать про зловживання своїми правами.

Крім того, варто зазначити, що як вбачається зі змісту апеляційної скарги вона подана та підписана ОСОБА_7 , в якій останній зазначає, що відповідачем всупереч положенням Митного Кодексу України не було допущено його до адміністративного приміщення митниці та зазначено, що усю інформацію повідомлять листом.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Проте, ні позивачем, ні його представником до суду не надано жодного належного та достатнього доказу в підтвердження зазначених обставин.

Більше того, колегія суддів звертає увагу, що представник позивача в суді першої інстанції надав доводи та докази стосовно відсутності в діях позивача адміністративного правопорушення, проте під час розгляд справи в суді першої інстанції суд дійшов висновку, що представником позивача не доведено обставини, які б свідчили про протиправність спірної постанови.

Вказане свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги представника позивача в цій частині.

Даючи оцінку доводам апелянта з приводу протиправності постанови в. о. начальника Буковинської митниці Держмитслужби - Мухтарова Р.Р. у справі про порушення митних правил № 0966/40800/20 від 25.03.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 487 МК для не сплати митних платежів при ввезені транспортного засобу особистого користування, маючи статус нерезидента України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП- доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до вимог ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта , іншими документами.

Положення ст. ст.529-530 МК України передбачають можливість оскарження постанови митниці до суду та перевірку законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом, що здійснюється в порядку, встановленому КАС України.

Законодавством встановлено, що адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України. Дана норма кореспондується із нормами ст. 62 Конституції, відповідно до ч. 3 якої обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Згідно ч.2 ст. 380 МК України, громадянам-нерезидентам пропуск транспортних засобів особистого користування через митний кордон України здійснюється без застосування заходів гарантування.

Статтями 74-75 Митного кодексу України передбачено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України. Для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: сплатити митні платежі, якими відповідно де законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту.

Відповідно до п. 1 ст.377 Митного кодексу України, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, ще забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Судом встановлено, що позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб марки HONDA CR-V, державний номер НОМЕР_1 , в режимі "тимчасового ввезення" відповідно до ст. 380 МК України в порядку, передбаченому для громадян-нерезидентів, пред`явивши митному органу закордонний паспорт громадянина Румунії.

У відповідності до п.50 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно з п.1 ст.2 Закону України "Про громадянство України," якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 має паспорт громадянина України та паспорт громадянина Румунії. Місцем його проживання та реєстрації є АДРЕСА_1 . Згідно відомостей, наданих Державною міграційною службою України в Чернівецькій області, позивач дозволу на виїзд на постійне місце проживання з України не отримував.

Враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи наявність у ОСОБА_1 громадянства України та Румунії, суд вважає, що у спірних правовідносинах позивач визнається лише громадянином України та має статус громадянина резидента.

Отже, відсутність у позивача документів, які підтверджують його постійне місце проживання на території Румунії чи Італії, позивач являється резидентом і зобов`язаний дотримуватися митних правил встановлених для громадян (резидентів) України та у даному випадку при тимчасовому ввезенні на територію України транспортного засобу марки HONDA CR-V, державний номер НОМЕР_1 повинен був сплати передбачені законодавством митні платежі.

За таких обставин, при наявності паспортів двох держав - України та Румунії, громадянин України (резидент) ОСОБА_1 свідомо подав саме паспорт громадянина Румунії як підставу для тимчасового ввезення автомобіля без сплати митних платежів. Саме на ухилення від сплати обов`язкових платежів були спрямовані дії позивача, що підтверджує наявність в його діях умислу на вчинення правопорушення, склад якого передбачений ст.485 МК України.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 751/809/16-а.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що позивач має постійне місце проживання поза межами території України, а саме постійно проживає та перебуває на території Італії, де працевлаштувався хатнім робітником, оскільки міце проживання позивача зареєстровано в Італійській Республіці тимчасово у зв`язку з роботою. На території України він має сім`ю, та зареєстроване місце проживання

Вказані обставини свідчать про правомірність дій відповідача під час прийняття сіпрної постанови.

Щодо розрахунку вартості митних платежів для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів слід зазначити наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.50 МК України, для нарахування митних платежів використовуються відомості, зокрема, про митну вартість товарів.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Оновним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

З матеріалів справи вбачається, що загальна вартість спірного автомобіля визначена відповідно до митної декларації. Сума митних платежів складає 86 685,54грн.

Вартість, митних платежів, визначених вказаною митною декларацією, стала підставою для визначення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, накладеного на ОСОБА_1 оскаржуваної постанови.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а постанова в справі про порушення митних правил № 0966/40800/20 від 25.03.2021 року - скасуванню.

При цьому, апеляційна скарга не містить посилання на обставини, передбачені ст. 317 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню, оскільки доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Натомість оскаржуване рішення суду ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та вірно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 07 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.