Справа № 380/2115/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/2115/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018рік;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 2018 році звертався до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, у розмірі місячного грошового забезпечення та свідоцтво про народження його дитини. Зазначає, що 10.11.2018 відбулося засідання комісії по розгляду рапортів, однак відповіді він не отримав, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік йому не виплачено. Позивач вважає такі дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 19.05.2020 (вх. № 25007). Зазначає, що позивачу було відмовлено у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018рік, оскільки зазначена позивачем підстава для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018рік в порівнянні із підставами військовослужбовців, яким виплачено таку допомогу, є менш значимою. Вказує, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань виплачується за наявності відповідних коштів, проте у 2018 році Військова частина НОМЕР_1 була профінансована для вказаних виплат на 22%. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання 18.08.2021 позивач не прибув, про розгляд справи був повідомлена належним чином, згідно позовної заяви просить судові засідання проводити без його участі.

В судове засідання 18.08.2021 представник відповідача не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, суд перейшов до розгляду справи в письмове провадження.

20.08.2021 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв"язку з захворюванням представника. Враховуючи те, що 18.08.2021 суд перейшов до розгляду даної справи у письмове провадження, а також те, що клопотання відповідача не підтверджено жодним доказом у суду відсутні підстави для його задоволення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову слубу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 18.10.2018 серії НОМЕР_2 у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_2

ОСОБА_1 у 2018 році звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік у зв`язку із народженням дитини. Долучив до рапорту свідоцтво про народження дитини.

Однак, відповідачем не нарахувано та невиплачено позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі місячного грошового забезпечення.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував та невиплатив позивачу матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з частинами першою - третьою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються КМ України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Міністерство оборони України наказом Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07.06.2018 № 260 (далі - Наказ № 260) у Розділі ХХІV визначило порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а саме:

військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами;

військовослужбовцям, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в дозволених законодавством випадках - до шести років, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань може надаватися у встановленому порядку;

військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули;

військовослужбовцям, які були призвані (прийняті) на військову службу та до призову (прийняття) працювали в бюджетних організаціях, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання за попереднім місцем роботи матеріальної допомоги, встановленої відповідними нормативно-правовими актами України за рік, в якому вони були призвані (прийняті);

військовослужбовцям, які прибули до Збройних Сил України після відрядження до державних органів, установ та організацій або прикомандирування до Верховної Ради України та органів місцевого самоврядування із залишенням на військовій службі, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за місцем відрядження (прикомандирування) за рік, в якому вони прибули.

Згідно з п. 7 Розділу ХХІV наказу № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Під час виплати зазначеної допомоги військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання цієї допомоги звільнені від посад, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються оклад за військовим званням, посадовий оклад, надбавка за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними посадами.

Відповідно до п. 9 Розділу ХХІV наказу № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Міністром оборони України 15.02.2018 виданий наказ № 65 Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік, відповідно до пункту 9 якого наказано: матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород і морського грошового забезпечення). Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу після розгляду заяв військовослужбовців. У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та інші поважні причини), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби. Інші одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачувати в розмірах, визначених нормативно-правовими актами.

Відтак, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, який виплачується один раз на рік за заявою військовослужбовця на підставі наказу командира військової частини, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у 2018 році звертався до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з доданими до нього свідоцтва про народження дитини.

Таким чином, позивачем здійснені усі необхідні дії з метою отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Разом з тим, відповідач не надав доказів належного розгляду вказаного рапорту та прийняття відповідного рішення за наслідками його розгляду.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву зводяться до відсутності відповідного бюджетного фінансування і першочергову виплату коштів іншим особам, які на думку відповідача, більше потребують фінансової допомоги.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач відмовив позивачу у зв`язку з відсутністю коштів. Окрім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази що у відповідача у відповідному періоді були відсутні кошти для виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, при цьому обґрунтованого рішення про виплату такого позивачу чи про відмову у виплаті такого виду грошового забезпечення позивачу, суду надано не було.

Суд зазначає, що оскільки вмотивоване рішення з приводу надання позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році згідно з його рапортом фактично прийнято не було, це залишає позивача в стані невизначеності з порушеного ним питання.

Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, зазначеною у постанові від 31.07.2019 у справі № 808/115/17.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Кечко проти України від 08.11.2005 зазначено, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення).

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 та від 23.03.2002 №5-рп/2002 суд зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності громадян, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

З огляду на викладене, відсутність коштів для виплати матеріальної допомоги не позбавляють відповідача обов`язку провести нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.

Таким чином, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018рік є протиправною.

Відтак, з метою належного способу захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відповідно до ст.139 КАС України не стягується.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2018рік.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань за 2018 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

Судовий збір не стягується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 25.08.2021.

Суддя Костецький Н.В.