Справа № 520/2091/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2021 р. справа № 520/2091/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Кандиби Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Назаренко-Хамаєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції № 1 від 05.01.2021 в частині застосування до командира роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції № 1 від 05.01.2021 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий з порушенням норм чинного законодавства. Так, під час службового розслідування, висновки якого стали підставою для винесення спірного наказу, відповідачем встановлено, що позивач не вжив заходів щодо оформлення матеріалів про виявлені адміністративні правопорушення 17.10.2020 та 18.10.2020 під час патрулювання екіпажем КУПОЛ-3051. Проте, позивач стверджує, що під час несення служби 17.10.2020 та 18.10.2020 він керувався виключно приписами посадової інструкції, Дисциплінарного статуту Національної поліції України, присяги та діючого законодавства України. Дисциплінарний проступок може мати місце лише тоді, коли, по-перше, поліцейський усвідомлював протиправність своєї поведінки, а по-друге ця поведінка поліцейського була спрямована саме на порушення відповідних законодавчих чи нормативних приписів. Позивач жодної норми права не порушив, у зв`язку зі чим, просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зазначив, що прийняттю оскаржуваного наказу слугувало службове розслідування, яким підтверджено факт порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у невжитті заходів, щодо оформлення матеріалів про виявлені адміністративні правопорушення. Таким чином, за результатами проведення службового розслідування встановлений факт скоєння позивачем дисциплінарного проступку, у зв`язку із чим наказ є законним, а тому представник відповідача просив суд залишити позов без задоволення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 31.05.2021 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 09.08.2021 сторони підтримали свої правові позиції по справі.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 проходить службу в поліції та є командиром роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції.

Наказом начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 03.12.2020 № 492 з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни під час несення служби 17.10.2020 та 18.10.2020 екіпажем КУПОЛ-3051, що виразилась у невжитті заходів щодо оформлення матеріалів про виявлені адміністративні правопорушення, відповідно до частин першої - четвертої статті 14, частин першої та другої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2020 № 2337-VIII, пункту 1 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, пунктів 2 та 3 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що під час моніторингу відеозаписів з портативних відеореєстраторів працівників УПП в Харківській області ДПП встановлено два факти неналежного реагування на правопорушення учасників дорожнього руху під час несення служби 17.10.2020 та 18.10.2020 екіпажем КУПОЛ - 3051 у складі: командира роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Савенко Єлизавети Олегівни, інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Крамницького Павла Івановича.

Так, відеозаписом з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0216 часовий код: - 2020/10/17-10:47:24-2020/10/17-10:53:13 зафіксовано, що працівники вищевказаного екіпажу спілкуються з водієм та повідомляють йому про порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору, проте жодних матеріалів за результатом зупинки транспортного засобу не складають та провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належним чином не здійснюють.

Також, відеозаписом з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0163 часовий код: - 2020/10/18-11:50:42-2020/10/18-11:55:24 зафіксовано, що працівники вищевказаного екіпажу спілкуються з водієм автомобілю "HONDA" з номерним знаком НОМЕР_1 та повідомляють їй про порушення Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме: відсутність номерного знаку на передній частині автомобіля, проте жодних матеріалів за результатами зупинки транспортного засобу не складають та провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належним чином не здійснюють. Водій автомобіля "HONDA" зазначив, що номерний знак відпав під час руху та вона поклала його у багажник автомобіля для того, щоб в подальшому поставити його на місце.

Відповідно до пояснень командира роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 встановлено, що 17.10.2020 він ніс службу в складі екіпажу № 3051 разом з лейтенантом поліції ОСОБА_2 та лейтенантом поліції ОСОБА_3 . Близько 10:50 по проспекту Любові Малої в місті Харкові зупинено автомобіль, водій якого можливо порушив правила дорожнього руху. Лейтенант поліції ОСОБА_2 та лейтенант поліції ОСОБА_3 підійшли до водія з метою зробити зауваження та в цей же час ОСОБА_1 перебував біля службового автомобіля з метою перевірки наявності відеодоказів порушення. ОСОБА_1 зазначив, що портативний відеорегістратор не зафіксував моменту порушення, про що він повідомив колег, щоб вони зрозуміли, що притягнути до відповідальності водія не має можливості. У зв`язку із чим, поліцейські вирішили обійтись профілактичною бесідою під час якої, водій повідомив, що у нього є родичі юристи, проте вказаний факт не впливав на прийняття рішення.

Також, ОСОБА_1 зазначив, що 18.10.2020 екіпажем № 3051 було зупинено автомобіль "HONDA" з номерним знаком НОМЕР_1 на якому був відсутній номерний знак. В ході спілкування водій повідомила, що автомобіль належить її чоловіку, номер відсутній не з її вини, він відпав після того, як вона поїхала з дому, але не маючи інструментів та навиків не змогла самостійно його закріпити. ОСОБА_3 не вбачав вини водія в даній помилці та прийняв рішення, що в даній події не має складу адміністративного правопорушення та взяв зобов`язання з водія, що вона найближчим часом усуне даний недолік. Жінка-водій попросила пояснити власнику автомобіля в чому суть несправності та наслідки їх не усунення. На момент спілкування із власником автомобіля ОСОБА_1 не знав хто це саме. На той момент лейтенант поліції ОСОБА_3 самостійно прийняв рішення, яке з ОСОБА_1 не узгоджував.

Висновком службового розслідування від 31.12.2020 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Статуту, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, на підставі пункту 3 частини 3 статті 13 Статуту до командира роти № 3 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Наказом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області від 05.01.2021 №1 до командира роти № 3 батальйону № 3 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Не погоджуючись із вказаним наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного позивачем наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд виходить з того, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначена Присяга працівника поліції.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з статтею 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Як вбачається із висновку службового розслідування та наказу № 1 від 05.01.2021 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невжиття заходів щодо оформлення матеріалів про виявлені адміністративні правопорушення за подіями, що відбулись 17.10.2020 та 18.10.2020.

Так, відповідач зазначив, що 17.10.2020 позивач як командир екіпажу КУПОЛ-3051, зупинивши по проспекту Любові Малої у місті Харков автомобіль, який здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору не склав жодних матеріалів за результатом зупинки транспортного засобу. Також, 18.10.2020, позивач як командир екіпажу КУПОЛ-3051, зупинивши автомобіль "HONDA" з відсутнім номерним знаком на передній частині автомобіля, не склав жодних матеріалів за результатами зупинки транспортного засобу.

Судом, з метою встановлення достовірності подій, які відбулися 17.10.2020 та 18.10.2020 у судових засіданнях 04.08.2021 та 17.08.2021 досліджувались відеозаписи з портативних відеореєстраторів серії DSJX300216_ZM0216 та серії DSJX300216_ZM0163 на підставі яких, відповідачем і приймалося рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

Так, переглядаючи відеозапису з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0216 часовий код: - 2020/10/17-10:47:24-2020/10/17-10:53:13 судом встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 зупинив автомобіль, що рухався по проспекту Любові Малої в місті Харкові, водій якого можливо порушив правила дорожнього руху. В цей час ОСОБА_1 перебував біля службового автомобіля та перевіряв наявності відеодоказів можливого порушення.

Судом встановлено та підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складеними в рамках службового розслідування, що у момент зупинення 17.10.2020 автомобіля по проспекту Любові Малої у місті Харков ОСОБА_1 перебував біля службового автомобіля з метою перевірки наявності відеодоказів порушення.

Однак, відеодоказів, підтверджуючих факт скоєння водієм, що рухався по проспекту Любові Малої у місті Харків, адміністративного правопорушення щодо перетину перехрестя на червоний сигнал світлофора, ані матеріали службового розслідування, ані матеріали справи не містять. Натомість факт відсутності такого доказу знаходить своє підтвердження у матеріалах службового розслідування.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонним сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху - автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної Їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, в даному випадку у відношення водія вказаного автомобіля необхідно було б винести постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі за частиною 2 статті 122 КУпАП із накладенням штрафу у разі наявності доказів перетину автомобіля перехрестя на червоний сигнал світлофору.

Судом встановлено, що у зв`язку із відсутністю вказаного доказу, лейтенантом поліції ОСОБА_3 зупинення транспортного засобу було припинено.

Суд вважає необґрунтованим посилання представника відповідача на те, що в даному випадку позивач відповідно до вимог статті 247 КУпАП повинен був скласти постанову про закриття справи у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки постанови про закриття справи виноситься тільки у випадку якщо таке провадження розпочато.

Доказів того, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочато сторонами до суду не надано, як і доказів самого правопорушення зі сторони водія автомобіля, що рухався по проспекту Любові Малої у місті Харков.

Суд вважає, що висновок відповідача про те, що ОСОБА_1 мав скласти про накладення адміністративного стягнення або постанову про закриття справи передчасним, оскільки відповідачем на надано до суду доказів на підтвердження факту встановленого, документально неоформленого самого адміністративного правопорушення.

Відповідно до підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, основним завданням діяльності командира роти є забезпечення особисто та/або силами особового складу припинення виявлених правопорушень та оформлення відповідних матеріалів.

Враховуючи, що доказів на підтвердження факту встановленого та документально неоформленого адміністративного правопорушення відповідачем до суду не надано, суд приходить до висновку. що в даному випадку ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності без встановлення факту порушення підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Статуту, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.

Щодо події, яка сталась 18.10.2020 де екіпажем поліції № 3051 було зупинено водія автомобіля "HONDA" з номерним знаком НОМЕР_1 , на якому на передній частині був відсутній номерний знак, суд зазначає наступне.

Так, переглядаючи відеозапис з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0163 судом встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 зупинив автомобіль "HONDA" з номерним знаком НОМЕР_1 , на якому лише на передній частині був відсутній номерний знак.

Частиною 6 статті 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим. - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, в даному випадку у відношення водія вказаного автомобіля на думку відповідача необхідно було винести постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі за частиною 6 статті 121 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Так, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що у тому разі коли позивачем встановлено, що вказане адміністративне правопорушення є малозначним, ОСОБА_1 у відповідності до вимог статті 22 КУпАП міг звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. При цьому, при оголошення усного зауваження виноситься постанова про закриття справи.

Суд погоджується із вказаною позицією відповідача, одночасно звертаючи увагу на те, що переглядаючи відеозапис з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0163 судом встановлено, що саме лейтенант поліції ОСОБА_3 як єдина повноважена особа вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності водія в ході зупинки автомобіля "HONDA", встановив відсутність адміністративного правопорушення та обмежився бесідою з водієм автомобіля "HONDA".

Суд зазначає, що положеннями статті 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Так, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення;

2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку;

3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність;

4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони;

5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення;

6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність;

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту;

9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Тобто, аналізуючи вищенаведені норми суд приходить до висновку, що у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не розпочинається.

Оскільки позивач особисто не вирішував питання про притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, транспортні засоби яких було зупинено 17.10.2020 та 18.10.2020, а саме ОСОБА_3 встановив відсутність адміністративного правопорушення, про що було повідомлено командира роти, відсутні підстави для притягнення позивача до відповідальності за недотримання підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП.

Таким чином, враховуючи що лейтенант поліції ОСОБА_3 не побачивши у діях водія складу адміністративного правопорушення, не оформлював відповідні матеріали, ОСОБА_1 не міг на виконання підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції здійснити оформлення матеріалів, оскільки ОСОБА_3 провадження у справі про адміністративне правопорушення не розпочинав.

Будь-яких інших підстав для притягнення саме позивача до дисциплінарної відповідальності відповідачем не вказано.

Як зазначив позивач у судовому засіданні до громадян, транспорті засоби, яких було зупинено 17.10.2020 та 18.10.2020 не було застосовано ані попередження, ні зауваження, оскільки подібні рішення мають бути наслідком розгляду адміністративних справ, поряд із тим, за фактом зупинення транспортних засобів 17.10.2020 та 18.10.2020 розгляд адміністративних справ не проводився, провадження за фактом адміністративного правопорушення не відкривалось.

Крім того, із оглянутих у судовому засіданні відеозаписів з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0216 та з портативного відеореєстратора серії DSJX300216_ZM0163 встановлено, що поліцейськими екіпажу КУПОЛ-3051 не було оголошено водіям зупинених транспортних засобів про відкриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи відсутність складу адміністративного правопорушення, провадження в справі про адміністративне правопорушення лейтенантом ОСОБА_3 не було розпочато розгляд справ про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим і не вживались заходи щодо оформлення матеріалів за фактами зупинення транспортних засобів 17.10.2020 та 18.10.2020.

Суд зазначає, що перевірка доказів на їх достовірність та допустимість у дисциплінарній справі не містить чітко визначених законодавством України умов та вимог на відміну від перевірки доказів у адміністративному провадженні.

Однак, незалежно від виду провадження, ознаки допустимості виключають суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

ЄСПЛ у своїх рішеннях встановив критерії, які національні суди повинні застосовувати при здійсненні контролю за оцінкою доказів, яку адміністративний орган проводить перед прийняттям дискреційного рішення.

Так, у рішенні від 22.11.1995 у справі "Брайєн проти Об`єднаного Королівства" зазначається, що суд повинен встановити, чи не є висновки адміністративного органу щодо фактів у справі "довільними та нераціональними". ЄСПЛ визнав такими, що відповідають Конвенції національні законодавство та практика, при яких суди мають право скасувати дискреційні адміністративні акти, коли: 1) ці акти ґрунтуються на висновках, що зроблені на основі неналежних доказів або без зважання на належні докази, 2) докази, на які спирається адміністративний орган, не здатні обґрунтувати висновок щодо обставин у справі; 3) жодна посадова особа за належного підходу на основі відповідних доказів не дійшла б тих висновків, на яких ґрунтується оскаржений адміністративний акт (п. 44 CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM).

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Під час вирішення питання про те, чи була сувора догана, як захід дисциплінарного впливу пропорційним до вчиненого порушення, суд має врахувати, зокрема, характер проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду.

З урахуванням правової позиції, викладеній у постанови колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі №21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували застосуванню дисциплінарного стягнення.

Водночас, обставини та факти вчинення дисциплінарного проступку мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Суд зазначає, що дисциплінарний проступок це протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського.

Таким чином, притягнення до дисциплінарної відповідальності є наслідком вчинення дисциплінарного проступку та першочергово, в ході службового розслідування необхідно встановити встановити вину поліцейського.

Тобто, в ході службового розслідування, відповідач повинен був перевірити чи були здійснені адміністративні правопорушення водіями, автомобілі яких було зупинено 17.10.2020 та 18.10.2020, а тільки при наявності доказів у підтвердження вчинення таких правопорушень, перевірити чи були відкриті провадження у адміністративних справах та як наслідок складалися чи не складалися відповідних матеріалів за фактами вчинених правопорушень, і лише після повного всебічного з`ясування всіх обставин вирішувати питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відповідач в ході службового розслідування повинен був встановити прямий і безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та притягненням його до дисциплінарної відповідальності за вчиненими діями.

Таким чином, суд приходить висновку, що службовим розслідування не надано повної оцінки матеріалів і відомостей, повного та об`єктивного не з`ясовано всіх обставин справи, не встановлено вини ОСОБА_1 , у зв`язку із чим неправомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення.

Окрім того, в межах службового розслідування не встановлено даних про подання повідомлень про вчинення адміністративних правопорушень водіями транспортних засобів, яких було зупинено 17.10.2020 та 18.10.2020. Пояснень зазначених осіб в рамках проведення службового розслідування відповідачем також не відбиралось.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 порушено підпункт 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП, оскільки відповідно до вказаного підпункту посадової інструкції на позивача покладено обов`язок щодо припинення виявлених правопорушень з оформленням матеріалів, проте відповідачем фактично не підтверджена наявність таких правопорушень.

Висновок службового розслідування про порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у порушенні вимог підпункту 2.2.13 пункту 2.1 розділу ІІ Посадової інструкції командира роти УПП в Харківській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.12.2017 № 6086, пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 1 Статуту, пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі є помилковим та не знайшов свого підтвердження під час розгляду даної справи.

У зв`язку із чим, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не було дотримано принципу обґрунтованості та пропорційності, оскільки не було ретельно зібрано і досліджено матеріали, що мають доказове значення при застосуванні обраного відповідачем заходу дисциплінарного впливу до вчиненого позивачем порушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи, підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені та долучені до матеріалів справи, свідчать про протиправність спірного наказу щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки оскаржуваний наказ винесений відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність прийняття спірного наказу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19 Конституції України, статтями 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (вул. Шевченка, 315-А, м. Харків, 61033, код 401), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції № 1 від 05.01.2021 в частині застосування до командира роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2021 року.

Суддя О.О.Горшкова