Справа № 640/18245/21
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року м. Київ № 640/18245/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вовк П.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» до Антимонопольного комітету України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба автомобільних доріг у Волинській області, про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» (далі також - ТОВ «ДАНКО», позивач) до Антимонопольного комітету України (далі також - АМКУ, відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель від 21 травня 2021 року №№ 11200-р/пк-пз, 11201-р/пк-пз, 11202-р/пк-пз, 11203-р/пк-пз;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями АМКУ на користь позивача у розмірі 340 000, 00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2021 року відкрито провадження в даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Також вказаною ухвалою було залучено до розгляду справи Службу автомобільних доріг у Волинській області (далі також - третя особа) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не було розглянуто скарги ТОВ «ДАНКО» по суті, не надано оцінки жодному аргументу, наведеному у скаргах та не встановлено наявність чи відсутність порушень процедури закупівлі. Натомість підставою для їх прийняття стало те, що замовником станом на день подання скарг позивача прийняті рішення про відміну процедури закупівлі з підстав, передбачених ч. 1 статті 32 Закону України «Про публічні закупівлі».

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач, у наданому суду відзиві, крім доводів щодо безпідставності аргументів позивача по суті, наголошує на відсутності обставин порушення прав, свобод або інтересів позивача у межах спірних правовідносин.

23 липня 2021 року від АМКУ надійшла заява із запереченнями проти розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій відповідач просить здійснювати розгляд справи № 640/18245/21 за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи предмет і підстави позову, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, оскільки дана справа не належить до переліку, визначеного ч. 4 статті 257 КАС України, спірні правовідносини та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 14 квітня 2021 року Службою автомобільних доріг у Волинській області в електронній системі публічних закупівель «Prozorro» оприлюднено оголошення про проведення наступних закупівель:

UA-2021-04-14-001125-a - Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ ? Ковель ? Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 461+000 - км 464+400;

UA-2021-04-14-006231-b - Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ ? Ковель ? Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 468+000 - км 471+000;

UA-2021-04-14-004123-b - Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ ? Ковель ? Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 457+500 - км 461+000;

UA-2021-04-14-005414-b - Реконструкція автомобільної дороги М-07 Київ ? Ковель ? Ягодин (на м. Люблін) на ділянці км 464+400 - км 468+000.

07 травня 2021 року позивачем було подано до АМКУ скарги №№UA-2021-04-14-005414-b.a2, UA-2021-04-14-004123-b.b2, UA-2021-04-14-001125-a.b2 та UA-2021-04-14-006231-b.b2 щодо порушення замовником порядку проведення процедури закупівель, в яких скаржник просив АМКУ зобов`язати третю особу усунути дискримінаційні, на його думку, умови тендерної документації.

Рішеннями відповідача від 21 травня 2021 року №№ 11200-р/пк-пз, 11201-р/пк-пз, 11202-р/пк-пз, 11203-р/пк-пз відмовлено ТОВ «ДАНКО» у задоволенні вказаних вище скарг.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до змісту статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями ч. 1 статті 19 КАС України, в силу якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1).

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою надання правового захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована па відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Наслідком розв`язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб`єктивного права позивача. Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Так, як вбачається з системного аналізу положень ч. 1 статті 9, ч. 1 статті 77 та ч. 1 статті 168 КАС України, позивач звергається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

У свою чергу, порушення прав, свобод та інтересів особи наявне тоді, коли сталися зміни стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку в публічно-правових відносинах.

Таким чином, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, суд повинен встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи. При цьому, встановлення обставин наявності або відсутності порушеного права позивача є першочерговим відносно дослідження обґрунтованості позовних вимог по суті.

Як вже зазначалось, оскаржуваними рішеннями було відмовлено у задоволенні скарг позивача.

Відповідно до вимог ч.ч. 18, 19 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», за результатами розгляду скарги орган оскарження має право прийняти рішення:

1) про встановлення або відсутність порушень процедури закупівлі (у тому числі порушення порядку оприлюднення або неоприлюднення інформації про процедури закупівлі, передбаченої цим Законом);

2) про заходи, що повинні вживатися для їх усунення, зокрема зобов`язати замовника повністю або частково скасувати свої рішення, надати необхідні документи, роз`яснення, усунути будь-які дискримінаційні умови (у тому числі ті, що зазначені в технічній специфікації, яка є складовою частиною тендерної документації), привести тендерну документацію у відповідність із вимогами законодавства або за неможливості виправити допущені порушення відмінити процедуру закупівлі.

Орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає обґрунтоване рішення, у якому зазначаються:

1) висновок органу оскарження про наявність або відсутність порушення процедури закупівлі;

2) висновок органу оскарження про задоволення скарги повністю чи частково або про відмову в її задоволенні;

3) підстави та обґрунтування прийняття рішення;

4) у разі якщо скаргу задоволено повністю або частково - зобов`язання усунення замовником порушення процедури закупівлі та/або відновлення процедури закупівлі з моменту попереднього законного рішення чи правомірної дії замовника.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, в оскаржуваних рішеннях не було досліджено по суті заявлені ним мотиви протиправності дій замовника закупівлі щодо заявлення дискримінаційних умов у тендерній документації.

У той же час, за правилами п. 4 ч. 12 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», орган оскарження залишає скаргу без розгляду в разі, якщо до моменту оприлюднення скарги замовником прийнято рішення про відміну тендеру чи визнання його таким, що не відбувся, відміну переговорної процедури закупівлі, крім випадку оскарження будь-якого з цих рішень.

Як вбачається з веб-порталу Уповноваженого органу з питань закупівель «Prozorro», замовник протоколами засідання тендерного комітету від 07 травня 2021 року №№110, 111, 112, 113 вирішив відмінити процедури відкритих торгів, на підставі ч. 1 статті 32 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме: неможливості усунення виявлених порушень законодавства у сфері публічних закупівель.

Вказані протоколи були оприлюднені 07 травня 2021 року о 15 год. 34 хв.

У той же час, скарги ТОВ «ДАНКО» подані до органу оскарження 07 травня 2021 року о 16 год. 24 хв., тобто після оприлюднення протоколів замовника про відміну процедури відкритих торгів.

Таким чином, орган оскарження повинен був залишити скарги позивача без розгляду на підставі п. 4 ч. 12 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», замість прийняття рішень за результатами розгляду скарг.

Суд зазначає, що процедура залишення скарги без розгляду не передбачає дослідження мотивів скарг по суті, а тому прийняття відповідачем в межах спірних правовідносин, оскаржуваних рішень шляхом відмови в задоволенні скарг, замість залишення їх без розгляду, що передбачено Законом України «Про публічні закупівлі», не впливає на права та інтереси позивача, оскільки застосування відповідачем законодавчо визначеного порядку розгляду скарг позивача у будь-якому випадку не призвело б до дослідження мотивів скарг по суті.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду позивачем не обґрунтовано, порушення прав, свобод або інтересів відповідачем.

На думку суду, порушення АМКУ порядку розгляду скарг позивача, яким передбачено прийняття рішення про залишення скарг без розгляду замість прийняття рішення про відмову в їх задоволенні не є підставою для скасування оскаржуваних рішень та буде ознакою надмірного формалізму, оскільки, з огляду до наведеного вище, не призведе до відновлення порушених прав позивача у зв`язку з відсутність обставин останнього.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень від 21 травня 2021 року не спрямовані на ефективний захист порушених прав позивача, з огляду на відсутність обставин останнього, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову ТОВ «Данко» в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями АМКУ на користь позивача у розмірі 340 000, 00 грн., суд зазначає наступне.

Як зазначив позивач, позивачем за кожну із поданих скарг було сплачено 85 000, 00 грн., що у загальному розмірі складає 340 000, 00 грн.

На думку ТОВ «ДАНКО», протиправна відмова АМКУ в задоволенні скарг позивача призвела до втрати вказаних вище коштів.

Відповідно до ч. 6 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», у разі якщо орган оскарження за результатами розгляду скарги приймає рішення про задоволення або часткове задоволення такої скарги, залишає її без розгляду у випадку, якщо замовником відповідно до цього Закону усунуто порушення, зазначені в скарзі, або приймає рішення про припинення розгляду скарги у випадку, якщо замовником відповідно до цього Закону усунуто порушення, зазначені в скарзі, плата за подання скарги повертається суб`єкту оскарження, а в інших випадках - перераховується до Державного бюджету України.

З урахуванням наведеної вище правової норми, прийняття органом оскарження рішень про відмову у задоволенні скарг, так само як і про залишення їх без розгляду у зв`язку із відміною процедури закупівель, на підставі п. 4 ч. 12 статті 18 Закону України «Про публічні закупівлі», не передбачає можливості повернення заявнику сплачених за подання скарг коштів, тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.

При вирішенні даної справи суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, доходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» (03035, місто Київ, вулиця Механізаторів, будинок 2, офіс 111; ) до Антимонопольного комітету України (03035, місто Київ, вулиця Митрополита Василя Липківського, будинок 45; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба автомобільних доріг у Волинській області (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Рівненська, будинок 52Б; ) про визнання протиправними та скасування рішень, стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк