Справа № 300/2239/20
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"25" серпня 2021 р. справа № 300/2239/20

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Шумей М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зміну способу виконання рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького окружного адміністративного суду, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, треті особи на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Чернівецького окружного адміністративного суду, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, треті особи на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, про визнання протиправною бездіяльності щодо виконання постанови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2009 в частині придбання для позивача житла та зобов`язання виконати постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.10.2009 в частині придбання для позивача та членів його сім`ї житла.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 в задоволені позову відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 у справі № 300/2239/20 скасовано та ухвалено нову постанову якою позов задоволено частково. Зобов`язано Чернівецький окружний адміністративний суд здійснити дії щодо цільового використання бюджетних коштів в розмірі - 360 711 (триста шістдесят тисяч сімсот одинадцять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп. що надійшли з розрахункового рахунку Державного казначейства України (19.12.2019р. здійснено безспірне списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» ) на рахунок суду для придбання квартири та передачі її в користування ОСОБА_1 . В решті вимог відмовлено.

11.08.2021 на адресу суду від відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надійшла заява №6904/07-21 від 05.08.2021 про зміну способу виконання рішення (а.с. 222-230).

У зв`язку із тим, що раніше визначений головуючий суддя у даній справі Григорук О.Б., перебуває у відпустці згідно наказу №265-В від 02.08.2021, проведено повторний автоматизований розподіл справи №300/2239/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи головуючим суддею по даній справі призначено Шумея М.В..

В судове засідання стягувач та боржник не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду даної заяви повідомлялися судом належним чином.

Від Чернівецького окружного адміністративного суду, 25.08.2021, надійшли пояснення, в яких, повністю підтримує подану державним виконавцем заяву, оскільки вважає, що наведені в ній обставини неможливості виконання згаданого рішення суду є об`єктивними та такими, що підтверджуються матеріалами справи. З огляду на вказане просить суд, заяву задовольнити.

Відповідно до положень частини 2 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за необхідне вирішити питання про зміну способу виконання рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану заяву про зміну способу виконання рішення, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

У відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває на виконанні виконавчий лист №300/2239/20 від 14.04.2021 в межах виконавчого провадження №65471205.

В обґрунтування заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення заявник вказав, що існують об`єктивні обставини, які унеможливлюють виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021, зокрема те, що цільовим призначенням бюджетних коштів є придбання квартири та передачі її в користування ОСОБА_1 як судді Чернівецького окружного адміністративного суду, який на момент виконання цього рішення вже не є суддею цього суду.

Поряд з цим, зазначеними вище рішеннями судів визначено виключно право користування квартирою, яка повинна бути придбана за бюджетні кошти та надана у користування ОСОБА_1 , як судді Чернівецького окружного адміністративною суду.

Таким чином, виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року ухваленій у справі №300/2239/20 у порядок і спосіб, який встановлений цим рішенням, може призвести до використання бюджетних коштів не за їх цільовим призначенням.

Суд звертає увагу, що статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ці положення також відображені у статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічне правило міститься і в статті 14 КАС України. Так, згідно з частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Аналогічно, згідно із вимогами статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка 17.07.1997 ратифікована Україною, та відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини 4 статті 372 КАС України, примусове виконання судових рішень у адміністративних справах здійснюється у порядку, встановленому законом.

Суд зазначає, що у разі не виконання боржником рішення суду в добровільному порядку, виконання судового рішення здійснюється в примусовому порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону належать примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України, за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно з частинами 3, 4 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Аналіз вищевказаних правових норм дає підстави дійти висновку, що встановлення або зміна способу і порядку виконання рішення може бути здійснено виключно за наявних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під обґрунтованими підставами варто розуміти наявність обставин, що є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб та наявність таких обставин має бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Тобто, під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №759/1928/13-а.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У заяві ОСОБА_1 обґрунтував наявність обставин, існування яких ускладнює виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 або робить виконання неможливим, оскільки виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року ухваленій у справі №300/2239/20 у порядок і спосіб, який встановлений цим рішенням, може призвести до використання бюджетних коштів не за їх цільовим призначенням.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 241-246, 250, 256, 294, 295, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про зміну способу виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького окружного адміністративного суду, Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, треті особи на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України, Державна судова адміністрація України, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - задовольнити.

Змінити спосіб і порядок виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 № 300/2239/20 від 14.04.2021, про зобов`язання Чернівецький окружний адміністративний суд здійснити дії щодо цільового використання бюджетних коштів в розмірі - 360 711 (триста шістдесят тисяч сімсот одинадцять) грн. 25 (двадцять п`ять) коп. що надійшли з розрахункового рахунку Державного казначейства України (19.12.2019р. здійснено безспірне списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів») на рахунок суду для придбання квартири та передачі її в користування ОСОБА_1 , на здійснення нарахування на особистий розрахунковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) коштів в сумі 360711,25 грн, для подальшого придбання ним квартири.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала постановлена під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Шумей М.В.