Справа № 520/4528/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 р. Справа № 520/4528/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. (ухвалене суддею Зінченко А.В.) по справі № 520/4528/21

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску№ від 25.02.2019 р., прийняте відповідачем про застосування до позивачки штрафу в розмірі 5481,80 грн. за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р. та нарахування пені в розмірі 11246,80 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 31.10.2019 р., прийняте відповідачем про застосування до позивачки штрафу в розмірі 1580,50 грн. за період з 20.10.2018 р. до 21.10.2019 р. та нарахування пені в розмірі 490,43 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувані рішення контролюючого органу прийняті з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 20.11.2007 р. зареєстрована як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний).

З 01.01.2012 р. позивачка здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування зі ставкою єдиного податку 20% група 2, що підтверджуються свідоцтвом платника єдиного податку Серії А № 824251 від 24.01.2012 р.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 25.02.2019 р. до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 5481,80 грн. за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р. та нараховано пеню в розмірі 11246,80 грн.

Рішенням ГУ ДФС у Харківській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 31.10.2019 р. до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1580,50 грн. за період з 20.10.2018 р. до 21.10.2019 р. та нараховано пеню в розмірі 490,43 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями контролюючого органу, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення обґрунтовані та прийняті на підставі вимог чинного законодавства, оскільки судом встановлено, що за період з 19.01.2016 р. по 30.09.2018 р. позивачем взагалі не сплачувався єдиний внесок за кодом 710040000 (ЄСВ за себе), що підтверджується даними інтегрованої картки.

Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.162. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно із пп. 14.1.265. п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. N 2464-VI (в подальшому Закон України № 2464-VI).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5, 7, 8, 13 ст. 9 Закону України № 2464-VI, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону України № 2464-VI).

Згідно із ч. 11 ст. 9 Закону України № 2464-VI, у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Недоїмка сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 9 Закону України № 2464-VI).

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України № 2464-VI, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно із п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України № 2464-VI, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Щодо оскаржуваного рішення відповідача № від 25.02.2019 р. про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 5481,80 грн. за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р. та нарахування пені в розмірі 11246,80 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із даними інформаційної системи «Податковий блок», ФОП ОСОБА_1 за період з 19.01.2016 р. по 30.09.2018 р. своєчасно не сплачено ЄСВ за кодом 7104000 (за себе).

На підтвердження своєчасності сплати ЄСВ за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р. позивачкою надано: копії платіжних доручень про здійснення нею платежів за період з лютого 2016 року по жовтень 2018 року за кодами 7105000 (ЄСВ для ФОП, тимчасова втрата працездатності) та 7106000 (ЄСВ для ФОП, страхування від нещасного випадку на виробництві); копії платіжних доручень про здійснення нею платежів за період з жовтня 2018 року по січень 2020 року за кодом 7104000 (ЄСВ для ФОП, у т.ч. спрощена система оподаткування).

Проте, вищезазначеними платіжними дорученнями не спростовуються дані інформаційної системи «Податковий блок» про відсутність своєчасної сплати позивачкою ЄСВ за період з 19.01.2016 р. по 30.09.2018 р., у зв`язку з чим рішенням відповідача № від 25.02.2019 р. правомірно до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію та пеню.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки позивачкою своєчасно не сплачено ЄСВ, то рішення № від 25.02.2019 р. про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 5481,80 грн. за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р. та нарахування пені в розмірі 11246,80 грн. обґрунтоване та не підлягає скасуванню, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. цій частині, відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, необхідно залишити без змін.

Доводи апелянтки в цій частині позовних вимог спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 31.10.2019 р. № про застосування до позивачки штрафу в розмірі 1580,50 грн. за період з 20.10.2018 р. до 21.10.2019 р. та нарахування пені в розмірі 490,43 грн. суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно із ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Рішенням контролюючого органу № від 25.02.2019 р. до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф та нараховано пеню за період з 20.01.2016 р. до 18.02.2019 р., а рішенням № від 31.10.2019 р. застосовано до позивачки штраф та стягнено пеню за період з 20.10.2018 р. до 21.10.2019 р., який включає період з першого рішення: з 20.10.2018 р. до 18.02.2019 р.

Тобто, рішення № від 31.10.2019 р. збільшує (подвоює) фінансові зобов`язання платника (позивачки), що в свою чергу збільшує її міру фінансової відповідальності за одне і теж правопорушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України.

Таким чином, контролюючим органом двома різними рішеннями притягнуто позивачку до відповідальності за одне і теж саме правопорушення, вчинене в один і той же період з 20.10.2018 р. до 18.02.2019 р., що є підставою для скасування оскаржуваного рішення відповідача № від 31.10.2019 р. та задоволення позовної вимоги позивачки в цій частині.

Із врахуванням вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 31.10.2019 р. про застосування до позивачки штрафу в розмірі 1580,50 грн. за період з 20.10.2018 р. до 21.10.2019 р. та нарахування пені в розмірі 490,43 грн. і прийняти в цій частині постанову про задоволення цієї частини позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 500,12 грн. за подання адміністративного позову та за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. по справі № 520/4528/21 - скасувавти в частині відмови в задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про скасування рішення Головного управляння ДФС у Харківській області № від 31.10.2019 р.

Прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

Скасувати рішення Головного управляння ДФС у Харківській області № від 31.10.2019 р.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.04.2021 р. по справі № 520/4528/21 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати за подання адміністративного позову та за подання апеляційної скарги в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 12 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич