Справа № 540/1602/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1602/21
Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, управління праці та соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

13 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, управління праці та соціального захисту населення Генічеської районної державної адміністрації, з позовними вимогами щодо:

визнання протиправною бездіяльність Херсонського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо не нарахування та невиплати позивачу щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, яка передбачена ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язання Херсонський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, нарахувати та виплатити позивачу недоплачену частину грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Ухвалою від 15.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 15.06.2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом з доказами поважності причин пропуску такого строку, або докази того, що строк звернення до суду не є пропущеним; обґрунтованої заяви про залучення третьої особи до участі у справі з визначенням її процесуального статусу.

06.07.2021 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду по справі №540/1602/21 (вх.№13296/21), яке обґрунтовано, тим що позивач 02.03.2021 звернувся до Управління з заявою щодо перерахунку разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій, а отримавши відповідь від 23.03.2021 про відмову у задоволенні заяви, тому в межах законодавчо встановлених строків звернувся до суду. Позивач просить визнати причини пропуску строку звернення до суду за захистом прав та інтересів стосовно виплати щорічної разової допомоги до 5 травня 2020 року поважними та поновити строк звернення до суд.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року позовну заяву залишено без розгляду з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Обґрунтовуючи наявність підстав щодо залишення без розгляду позовної заяви, суд першої інстанції зазначив, що з врахуванням приписів ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, що відповідає висновкам Верховного Суду викладених в постанові від 06.02.2018 року по справі №607/7919/17. За таких умов строк звернення до суду в даному випадку закінчився 31.03.2021, а тому позовну заяву 13.04.2021 подано з порушенням законодавчо встановлених строків.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що про порушення своїх прав дізнався в березні 2021 року коли отримав відповідь відповідача щодо відмови у виплаті щорічної разової грошової допомоги.

Відповідно до ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п.8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду після відкриття провадження, а також за умови не подання ним заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані позивачем у заяві, будуть визнані судом неповажними, останній має залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої, третьої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для вірного вирішення спірних правовідносин в даному випадку слід встановити вихідну дату обрахунку строку звернення до суду.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, оскільки дана дата визначена Законом як кінцева для звернення особою до відповідного органу праці та соціального захисту населення за отриманням разової грошової допомоги до 5 травня.

Також вірними є посилання, що дані висновки кореспондуються із висновками викладеними в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.02.2018 по справі №607/7919/17 де розглядалися аналогічні спірні правовідносини.

Враховуючи прийняття Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020, а також положення ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивачу із заявою на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в належному розмірі слід було звернутися до відповідача у строк до 30.09.2020, а тому звернення 02.03.2021 здійснено поза межами встановлених строків.

Суд відхиляє посилання позивача про те, що строк звернення до суду ним не пропущено, так як про порушення свого права на належний розмір щорічної допомоги до 5 травня за 2020 рік він дізнався після отримання листа 23 березня 2021 року, виходячи з того, що отримавши у 2020 році разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390,00 грн (зазначено у позові), позивач міг дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, 30 вересня 2020 року - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована.

Судова колегія звертає увагу, що строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

За таких умов, незгода позивача з розміром здійснених йому виплат у 2020 році мала своєчасно знайти свій прояв у відповідному зверненні до суду з позовною заявою в законодавчо встановлені строки, які закінчилися 31.03.2021, а тому подачу позовної заяви 13.04.2021 здійснено поза їх межами.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня1998 року в справі «Перес де Рада Каванілес проти Іспанії» («Perez De Rada Cavanilles v Spain», заява № 28090/95).

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зауважив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи («Ilhan v. Turkey», заява № 22277/93).

У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з позовними вимогами, які стосуються визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком за 2020 рік, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для його поновлення та про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви, що відповідає приписам ст. 123, 240 КАС України.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,312,315,316,321,322,325,329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко