Справа № 460/8055/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8055/20 пров. № А/857/11623/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Обрізка І.М.,

Сеника Р.П.,

секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Гуменюк Інни Петрівни представника ОСОБА_2 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Дудар О.М.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Рівне о 15 год. 54 хв. 18 березня 2021 року, повне судове рішення складено 29 березня 2021 року, у справі №460/8055/20 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Городоцька сільська рада про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, просив: - визнати протиправними дії щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства, оформлену наказом від 26.03.2020 №1504; - зобов`язати надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області має повноваження на вирішення питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства та вказав, що Земельним кодексом України визначений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Суд першої інстанції зазначив, що бажана позивачем земельна ділянка згідно з техніко-економічними показниками схеми землеустрою передбачена для здійснення культуртехнічних заходів на існуючих кормових угіддях (поверхневе поліпшення), та що зазначена ділянка передбачена для громадського пасовища згідно з рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 30.10.2013 №651. Суд першої інстанції дійшов висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення відповідає вимогам чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Гуменюк Інна Петрівна представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що у ході судового засідання відповідач правомірність оскаржуваного рішення не довів. Скаржник вказує, що цільове призначення бажаної земельної ділянки відповідає тому виду використання (для ведення особистого селянського господарства), для якого позивач має намір отримати таку у власність. Скаржник зазначає, що той факт, що бажана земельна ділянка за своїми природними особливостями і призначенням має використовуватись для випасання худоби не є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки така ділянка відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення. Вважає, що рішення відповідача не містить вмотивованої відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та вказує, що в межах спірних правовідносин повноваження відповідача не є дискреційними.

В судовому засіданні скаржник апеляційну скаргу підтримав, відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 03.03.2020 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області відповідно до статті 118 Земельного кодексу України із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га, яка розташована на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.32).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26.03.2020 №1504 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою» відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, орієнтовною площею 2,0000 гектара, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з підстави невідповідності місця розташування земельної ділянки частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, а саме: схемі землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць (схеми перспективного використання земель) Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої рішенням Рівненської районної ради від 30.06.2015 №273.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, протиправною, такою, що порушує права, встановленні чинним законодавством, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, (далі - ЗК України) завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом «в» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (частина 4 статті 116 ЗК України).

Пунктом «б» частини 1 статті 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства.

Частиною 6 статті 118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади, який передає земельні ділянки державної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що такими встановленні підстави, порядок та строки передачі земельної ділянки у власність громадян. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність. За результатами розгляду поданих заяв визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень - надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову. При цьому, встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказаний перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 545/808/17), від 20 вересня 2018 року (справа 804/5597/15), від 23 листопада 2018 року (справа 296/10121/17), від 26 лютого 2019 року (справа №802/721/18-а), від 05 березня 2019 року (справа №2040/6320/18).

Надання / відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

В межах спору, що виник між сторонами у цій справі, оцінка судом надається підставам відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанова від 24 січня 2019 року (у справі №806/2981/17), від 24 січня 2019 року (у справі №806/2978/17), від 29.04.2020 (у справі № 820/4932/18).

Як зазначено у Наказі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26.03.2020 №1504, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою стала невідповідність місця розташування бажаної позивачем земельної ділянки частині 7 статті 118 Земельного кодексу України, а саме: схемі землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць (схеми перспективного використання земель) Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, розробленої у встановленому законом порядку та затвердженої рішенням Рівненської районної ради від 30.06.2015 №273.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 28.07.2020 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою щодо письмового роз`яснення підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с.34).

Листом від 04.08.2020 №476/0/6-20 Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області повідомило позивача про те, що згідно зі Схемою перспективного використання земель Городоцької сільської ради Рівненського району запитувана земельна ділянка передбачена для здійснення культуртехнічних заходів на існуючих кормових угіддях (поверхневе поліпшення). Крім того, за наявною інформацією, зазначена земельна ділянка передбачається під громадські випаси згідно з рішенням Городоцької сільської ради від 30.10.2013 №651 (а.с.12).

Так, розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 30.06.2015 №273 затверджено схему землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Городоцької сільської ради (а.с.43).

Схему землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель на території Городоцької сільської ради Рівненського району погоджено рішенням Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 04.06.2015 №1089 (а.а.с.35-42).

Так, позивач, надавши графічні матеріали, зазначив межі бажаної земельної ділянки (а.с.11).

Частиною 1 статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пункту 1.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Держземагентства України від 18.05.2010 № 376, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово-картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність.

Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та, у передбачених земельним законодавством випадках, надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

Стаття 118 ЗК України не містить будь-яких особливих вимог до графічних матеріалів, крім зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки.

З графічних матеріалів, які містяться в матеріалах справи можливо достовірно встановити бажане місце розташування земельної ділянки, тобто графічні матеріали дозволяють ідентифікувати розташування на місцевості бажаної позивачем земельної ділянки.

Порівнявши із схемою використання земель Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, наданою відповідачем, суд першої інстанції встановив, що бажана позивачем земельна ділянка згідно з техніко-економічними показниками схеми землеустрою передбачена для здійснення культуртехнічних заходів на існуючих кормових угіддях (поверхневе поліпшення).

Відповідно до долученої до матеріалів справи Інформації щодо розгляду заяв гр. ОСОБА_3 про відведення земельної ділянки за межами населених пунктів Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області цільове призначення спірної земельної ділянки - 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не передані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), угіддя на земельній ділянці - сіножаті, додаткові відомості про земельну ділянку - зазначена земельна ділянка запроектована під громадські пасовища (рішення сільської ради №651 від 30.10.2013). Запроектована земельна ділянка знаходиться на проінвентаризованих землях сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно копії витягу з рішення Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 30.10.2013 №651, що долучено до матеріалів справи, сільрада, на виконання витягу з протоколу №31 засідання Кабінету Міністерства України від 29 квітня 2013 та листа Рівненської райдержадміністрації від 17.06.2013 за №вих.-2542/08/01-52/13 про створення громадських пасовищ, вирішила створити громадські пасовища та сіножаті площею 150 га на території сільської ради та передати територіальним громадам у користування із земель сільськогосподарського призначення, що знаходиться за межами населеного пункту (а.с.47).

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відмовляючи у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, відповідач діяв обґрунтовано, добросовісно та законно, оскільки в оскаржуваному наказі наведені належні мотивів та причин такої відмови.

Щодо покликань скаржника на відсутність рішення Рівненської районної ради від 30.06.2015 №273, яке зазначено у наказі про відмову від 26.03.2020 №1504, то як встановлено судом першої інстанції та не спростовано належними та допустимими доказами скаржником, відповідачем допущено помилку в частині зазначення рішення, наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 26.03.2020 №1504 видано на підставі схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель на території Городоцької сільської ради, затверджених Розпорядженням голови Рівненської районної державної адміністрації від 30.06.2015 №273.

Допущена помилка, з огляду на встановлені обставини, не вплинула на кінцевий результат розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Гуменюк Інни Петрівни представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі №460/8055/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 19.08.2021 згідно з ч.3 ст.321 КАС України