Справа № 420/5349/20
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5349/20

Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 12 березня 2021 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Військовій частині НОМЕР_1 , а саме: визнання противоправною бездіяльність при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року; стягнення завданої при нарахуванні індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, шкоди в розмірі 52219,58 грн., з врахуванням січня 2008 року у якості базового місяця.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправною бездіяльність, яка полягає у не врахуванні вимог ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17 липня 2003 року № 1078 при нарахуванні індексації грошового забезпечення, за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року; зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року з врахуванням раніше виплачених сум із застосуванням для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, базового місяця січень 2008 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково не враховано того, що визначення у ході розгляду даної справи базового місяця для проведення індексації є порушенням повноважень відповідного суб`єкта владних повноважень.

Крім того, апелянт вважає, що січень 2008 року не може бути застосований у якості базового місяця для здійснення нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 та згідно наказу Головнокомандуючого Збройних Сил України (по особовому складу) від 11 травня 2018 № 257 звільнений у запас.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31 травня 2019 року № 112 позивача виключено зі списків особового складу частини.

Між тим, за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 31 травня 2018 року позивачу не нарахована та не виплачена індексація грошового забезпечення.

Не погоджуючись з вказаними обставинами та бажаючи стягнути спірну суму індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, у справі № 420/6542/19, зокрема, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В свою чергу, вказане рішення суду виконано військовою частиною та позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року від 28 лютого 2018 року, у сумі 31 405,65 грн., що підтверджується довідкою про нараховану і виплачену суму індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (а.с. 51).

При цьому, військовою частиною при нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року визначено базовий місяць серпень 2014 року.

Тому, 16 квітня 2020 року позивач звернувся до військової частини із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у належному розмірі.

В свою чергу, у відповідь на вказану заяву відповідачем складено лист від 13 травня 2020 року за вих. № 3276/ЮК (а.с.6), яким його повідомлено про відсутність правових підстав для виплати індексації у іншому розмірі.

Не погоджуючись з вказаними обставинами та бажаючи стягнути спірну суму індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних, так як позивачу протиправно не нараховано індексацію його грошового забезпечення у спірному періоді у належному розмірі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 10-2 вказаного Порядку встановлено, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення, у період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, з врахуванням січня 2008 року у якості базового місяця.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, вищезазначеними положеннями законодавства передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України які не мають разового характеру, в тому числі грошове забезпечення військовослужбовців.

Між тим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується суб`єктом владних повноважень, при виплаті позивачу грошового забезпечення у спірному періоді не здійснювались нарахування та виплата індексації грошового забезпечення.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, який проходив військову службу, мав право на проведення індексації свого грошового забезпечення у спірному періоді.

В даному випадку, вказані обставини підтверджені рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, що прийнято у справі № 420/6542/19.

Між тим, вирішуючи питання про можливість застосування січня 2008 року у якості базового місяця для здійснення розрахунку належної позивачу суми індексації грошового забезпечення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевказаних положень законодавства та підзаконних нормативно-правових актів вбачається, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

В свою чергу, пунктом 3 постанови КМУ від 07 листопада 2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

При цьому, вказана схема посадових окладів військовослужбовців діяла до вступу в дію постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців (підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулось 01 березня 2018 року).

Тому, колегія суддів вважає, що у межах спірних правовідносин обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача має здійснюватись наростаючим підсумком з останнього підвищення посадового окладу позивача за посадою, а саме з січня 2008 року.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог порушень матеріального і процесуального права не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 березня 2021 року без змін.

Сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Військову частину НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.