Справа № 580/3559/21
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року справа № 580/3559/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п.2 ч.2 ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

зобов`язати відповідача встановити позивачу статус особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п.2 ч.2 ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видати позивачу відповідне посвідчення та нагрудний знак.

Позов мотивовано тим, що позивач є особою з інвалідністю 3 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків в органах Національної поліції. Тому позивач вважає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на отримання позивачу статусу інваліда війни. У зв`язку з цим відповідач незаконно відмовив у встановленні такого статусу та видачі відповідного посвідчення. Тому просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 07.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами та встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

22.06.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі з огляду на те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ. Оскільки позивач отримав травму в органах Національної поліції, а не органах Міністерства внутрішніх справ, він не має права на отримання статусу інваліда війни.

Оцінивши заявлені доводи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

Відповідно до довідки МСЕК від 19.02.2021 серії 12ААБ №777438 позивачу встановлено 3 групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків.

На звернення позивача щодо встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач прийняв рішення, оформлене протоколом від 13.05.2021 №14, яким відмовив у встановленні вказаного статусу.

Підставою зазначено, що працівники Національної поліції не вказані у п.2 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XІІ).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №3551-XIІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 2 ч.2 ст.7 Закону №3551-XIІ встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами;

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно з пунктом 7 Порядку "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Порядку "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Системний аналіз п.2 ч.2 ст.7 Закону №3551 дає підстави для висновку, що юридично значущими умовами для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідності внаслідок війни» на підставі вказаного пункту є те, що: 1) особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань; 2) такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 16.04.2013, а з 07.11.2015 по 09.11.2020 - у Національній поліції.

Також, судом встановлено, що позивачу встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності: травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Суд враховує, що 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015, який не містить законодавчої дефініції "особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", натомість, застосовує термін "поліцейський" для позначення осіб, що проходять службу в органах поліції.

Водночас, вищенаведений закон не містить норм, які б прирівнювали правовий статус осіб рядового та начальницького органу внутрішніх справ та поліцейських.

При цьому, суд бере до уваги інформацію, викладену у листах Національної поліції від 22.04.2020 №5006/01/12-2020 та Міністерства соціальної політики України №03-20/1921 від 04.03.2020 згідно з якими законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, а Національна поліція як центральний орган виконавчої влади не належить до військових формувань.

Підсумовуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, а перехід зі служби в органах внутрішніх справ на службу в органах поліції не свідчить про автоматичне поширення правового статусу "особа рядового та начальницького органу внутрішніх справ" на поліцейських.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач отримав травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, що настала під час проходження служби у Національній поліції України, а не під час проходження служби в органах внутрішніх справ, беручи до уваги те, що законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, суд дійшов висновку, що відсутні підстави вважати, що позивач належить до складу осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, а тому до нього не можуть бути застосовними положення пункту 2 частини 2 статті 7 Закону №3551.

Крім того, Верховний Суд України у постановах від 20.01.2015 у справі №21-528а14 та від 06.11.2013 у справі №21-377а13 дійшов висновку про те, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону №3551-XII, а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

При цьому, суд зазначає, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", яке міститься у статті 4 цього Закону.

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Аналіз наведених положень дає підстави висновку про те, що інвалідність позивача не пов`язана з виконанням службових обов`язків в контексті статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (під час воєнних дій), а одержана внаслідок проходженням служби в поліції

Оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, тому позивач не може вважатися особою з інвалідністю внаслідок війни.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №824/32/19-а, від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18 та від 02 квітня 2021 року у справі №0540/9350/18-а.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог та повернення сплаченого судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя О.А. Рідзель