Справа № 380/1237/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1237/21 пров. № А/857/10317/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Макарик В.Я.

секретар судового засідання Смолинець А.В.

за участю:

представник відповідача Болотін М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 (головуючий суддя Гулкевич І.З., м. Львів, розглянуто у письмовому провадженні) у справі № 380/1237/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (відповідач) в якому просив: - визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, № 0-1329/2017 від 02.09.2019 винесені Головним управлінням ДПС у Львівській області.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що позивач 12.01.2020 року отримав лист ГУ ДПС у Львівській області, до якого було додано спірні податкові повідомлення рішення, відповідно до яких за період з 2016 по 2018 року визначено суму податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0-1329/2017, № 0-1329/2017, №0-1329/2017, №0-1329/2017, №0-1329/2017, №0-1329/2017, №0-1329/2017, №0-1329/2017 від 02 вересня 2019 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 копійок.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Львівській області подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається із оскаржуваних ППР і листа ГУ ДПС у Львівській області від 09.12.2019 року оскаржувані податкові повідомлення-рішення були сформовані на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за період набуття їх позивачем на праві власності за 2016 рік, а саме: - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - ремонтна майстерня (автопарку) поз.9) загальною площею 337, 2м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 2 поз.2) загальною площею 1265, 5м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 1 поз.8) загальною площею 1333, 2м2 за адресою : АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автомобільна вага, поз.1) загальною площею 63,4м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - зерносклад; № 3 поз.4) загальною площею 253, 6м2 за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля автозапчастин (автопарку), поз. 10) загальною площею 65, 6м2 за адресою: АДРЕСА_1 , да реєстрації - 22.07.2016 р.; - реєстраційний номер об`єкту 48 (нежитлова будівля - під навіс (воросушка), поз.7) загальною площею 65, 6м2 за адресою: Львівська обл. Сокальський район, с. Карів, вул. Угнівська,14 , дата реєстрації 22.07.2016 р.

Позивач є власником нежитлових приміщень (будівель), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 22.07.2016 року, а саме: нежитлова будівля - ремонтна майстерня (автопарку) поз.9 загальною площею 337, 2м2 (реєстраційний номер об`єкту 48); нежитлова будівля - зерносклад; № 2 поз.2 загальною площею 1265, 5м2 (реєстраційний номер об`єкту 48); нежитлова будівля - зерносклад; № 1 поз.8 загальною площею 1333, 2м2 (реєстраційний номер об`єкту 48); нежитлова будівля автомобільна вага, поз.1 загальною площею 63,4м2 (реєстраційний номер об`єкту 48); нежитлова будівля автозапчастини (автопарку), поз. 7 загальною площею 65,6 м2; нежитлова будівля - під навіс (воросушка), поз.7 загальною площею 65, 6м2 (реєстраційний номер 48).

З урахуванням зазначеного Головним управлінням ДПС у Львівській області нараховано податок на нерухоме майно від земельної ділянки за 2016 рік податковими повідомленнями-рішеннями від 02.09.2019 № 0-1329/2016 на суму 464,66 грн., № 0-1329/2016 на суму 87,36 грн., № 0-1329/2016 на суму 110,52 грн., № 0-1329/2016 на суму 349,46 грн., № 0-1329/2016 на суму 90,40 грн, №0-1329/2016 на суму 1743,86 грн., №0-1329/2016 на суму 1837,15 грн.

Не погодившись із діями податкового органу позивачем подано адміністративний позов.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з його обгрунтованості.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності 01.01.2015) внесено зміни до статті 265 ПК України та введено податок на майно, який складається: з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, об`єкт оподаткування, базу оподаткування, пільги із сплати податку, ставки податку визначає стаття 266 ПК України.

Так відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Пунктом 266.2 статті 266 ПК України визначено об`єкт оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Не є об`єктом оподаткування:

а) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, а також організацій, створених ними в установленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету і є неприбутковими (їх спільній власності);

б) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані в зонах відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, визначені законом, в тому числі їх частки;

в) будівлі дитячих будинків сімейного типу;

г) гуртожитки;

ґ) житлова нерухомість непридатна для проживання, у тому числі у зв`язку з аварійним станом, визнана такою згідно з рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаної територіальної громади, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад;

д) об`єкти житлової нерухомості, в тому числі їх частки, що належать дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа, визнаним такими відповідно до закону, дітям-інвалідам, які виховуються одинокими матерями (батьками), але не більше одного такого об`єкта на дитину;

е) об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках;

є) будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств;

ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності;

з) об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності громадських організацій інвалідів та їх підприємств;

и) об`єкти нерухомості, що перебувають у власності релігійних організацій, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, та використовуються виключно для забезпечення їхньої статутної діяльності, включаючи ті, в яких здійснюють діяльність засновані такими релігійними організаціями добродійні заклади (притулки, інтернати, лікарні тощо), крім об`єктів нерухомості, в яких здійснюється виробнича та/або господарська діяльність;

і) будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів незалежно від форми власності та джерел фінансування, що використовуються для надання освітніх послуг;

ї) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення та відпочинку дітей, а також дитячих санаторно-курортних закладів та закладів оздоровлення і відпочинку дітей, які знаходяться на балансі підприємств, установ та організацій, які є неприбутковими і внесені контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

й) об`єкти нежитлової нерухомості державних та комунальних центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, центрів фізичного здоров`я населення, центрів з розвитку фізичної культури і спорту інвалідів, дитячо-юнацьких спортивних шкіл, а також центрів олімпійської підготовки, шкіл вищої спортивної майстерності, дитячо-юнацьких спортивних шкіл і спортивних споруд всеукраїнських фізкультурно-спортивних товариств, їх місцевих осередків та відокремлених підрозділів, що є неприбутковими та включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій. У разі виключення таких установ та організацій з Реєстру неприбуткових установ та організацій декларація подається платником податку протягом 30 календарних днів з дня виключення, а податок сплачується починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбулося виключення з Реєстру неприбуткових установ та організацій;

к) об`єкти нежитлової нерухомості баз олімпійської та паралімпійської підготовки. Перелік таких баз затверджується Кабінетом Міністрів України;

л) об`єкти житлової нерухомості, які належать багатодітним або прийомним сім`ям, у яких виховується п`ять та більше дітей.

Відтак, відповідно до підпункту «ж» пунктів 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Звільняється від оподаткування об`єкт, який має відповідне цільове призначення. Тобто звільняється від оподаткування об`єкт нежитлової нерухомості, який призначений для безпосереднього використання у сільськогосподарській діяльності, а не який безпосередньо використовується у сільськогосподарській діяльності.

Додатковою обов`язковою умовою для звільнення від оподаткування є приналежність такого об`єкта сільськогосподарському товаровиробнику.

Таке розуміння правової норми відповідає висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 15.05.2018 у справах №806/2461/17 та №806/2676/17.

Виходячи з положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є керівником та власником фермерського господарства «Захід-Агро»: вирощування, виробництво, переробка, зберігання та збут сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки, а також надання сільськогосподарських послуг.

22 липня 2016, шляхом укладення договорів купівлі-продажу, позивач переоформив на себе право власності на об`єкти із ФГ «Захід-Агро», цільове призначення яких не змінилось та використовує їх в цілях сільськогосподарського товаровиробництва названого ФГ, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна.

Також позивачем в жовтні 2017 створене нове фермерське господарство «Бонсай», яке зареєстроване в с. Карів, Сокальського району, Львівської області та яке здійснює свою фактичну діяльність на території даної сільської ради, де знаходяться вищезазначені об`єкти нерухомого майна сільськогосподарського призначення.

Відповідно до акту прийому-передачі та рішення ОСОБА_1 , як засновника ФГ «Бонсай» від 06.10.2017 вказані об`єкти передались до складеного капіталу ФГ «Бонсай» для використання при виробництві сільськогосподарської продукції.

Таким чином, об`єкти нерухомості, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кваліфікуються як споруди сільськогосподарського призначення.

Що стосується поняття «сільськогосподарський товаровиробник», то суд зауважує на тому, що визначення сільськогосподарського товаровиробника, як юридичної особи, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання, наведене у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, застосоване бути не може, позаяк воно прямо передбачене лише для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу, тобто виключно для застосування такого спеціального податкового режиму, як спрощена система оподаткування, обліку та звітності.

Законом України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» №2238-ІІІ від 18.01.2001, сільськогосподарським товаровиробником називає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Відповідно до Закону України «Про сільськогосподарський перепис» №575-VI від 23.09.2008 виробниками сільськогосподарської продукції є юридичні особи всіх організаційно - правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи-підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності. В свою чергу, домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життєдіяльності, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Ці особи можуть перебувати в родинних стосунках або стосунках свояцтва, не перебувати у будь-яких із цих стосунків, або перебувати і в тих, і в інших стосунках. Домогосподарство може складатися з однієї особи.

Відповідно до цього, в розумінні чинного законодавства, позивач вважається сільськогосподарським товаровиробником.

Окремо слід зауважити, що від оподаткування звільняються будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а не лише ті, які належать таким товаровиробникам саме на праві власності.

Таке правозастосування відповідає практиці Верховного Суду (постанови від 10 квітня 2020 року у справі № 823/1751/17, від 24 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, 17.02.2021 у справі №820/3707/17, від 21.10.2020 у справі №520/8580/18).

З урахуванням викладеного та з огляду на встановлені судами обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому, на праві власності, нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу положень п. «ж» пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Застереження в підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо цілей глави 1 розділу ХIV Податкового кодексу України не означає, що у інших випадках, передбачених цим Кодексом, термін сільськогосподарський товаровиробник має інше змістовне навантаження.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі № 380/1237/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.