Справа № 201/1230/21 (2-а/201/31/2021
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 201/1230/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року (м. Дніпро, суддя Батманова В.В.) у справі № 201/1230/21

за позовом ОСОБА_1

до інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Іващенка Олександра Васильовича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

встановив:

29 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: визнати неправомірними дії інспектора; скасувати постанову серії РАП №282506553 від 18.12.2020 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень по справі про правопорушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідальність за яке передбачено ст. 122 ч. 3 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року задоволено частково, в саме скасовано постанову серії РАП №282506553 від 18.12.2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесену головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням ДМР Іващенко О.В. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Скаржник зазначає, що фотознімки транспортного засобу позивача, які були зроблені інспектором з паркування, повністю відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КУпАП та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. На фотознімках відображено дату - 04.12.2020 та час вчинення порушення - 10:19 год., вказано географічні координати 48.469122, 35.049547, які підтверджують знаходження транспортного засобу позивача у місці, де заборонено зупинку, за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, буд. 2А. Також на фотознімках можливо чітко визначити наявність засобу вимірювальної техніки (рулетки), за допомогою якого інспектором було здійснено замір відстані від місця зупинки транспортного засобу до виїзду з прилеглої території та встановлено, що ця відстань менше 10 метрів. Зазначена фотофіксація у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розміщена на веб-сайті ipkp.dniprorada.gov.ua.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Позивач надіслав до суду відзив, у якому просить суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. У відзиві позивач посилається на відсутність складу адміністративного правопорушення. Також зазначає, що не створював перешкод для пішоходів та інших учасників руху, а постанову серії РАП №282506553 складено в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП та без належного обґрунтування її прийняття.

У судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що постановою серії РАП №282506553 від 18.12.2020 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Постанову мотивовано тим, що 04.12.2019 о 10 год. 19 хв. транспортним засобом DAEWOO NUBIRA, р.н. НОМЕР_1 , здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Володимира Великого, 2А, чим порушено вимоги підпункту "и" пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортному засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій.

Не погодившись із постановою серії РАП №282506553 від 18.12.2020, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині скасування постанови серії РАП №282506553 від 18.12.2020, оскільки: з наданих відповідачем фотознімків неможливо ідентифікувати обставини правопорушення (зокрема, обставини розміщення автомобіля, вулицю на якій його розміщено, відстань до прилеглої території та саму прилеглу територію); відповідач не довів суду правомірність прийнятого рішення. Також за висновком суду першої інстанції вимоги позивача щодо визнання неправомірними дії інспектора не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що положенням ст.ст. 5, 245, 286 КАС України та ст. 293 КУпАП не передбачена можливість визнати незаконними дій інспектора, які є його дискреційними повноваженнями при винесенні постанови.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 251, 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Абзацом «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Частиною 3 статті 122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, у вигляді накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для висновку про наявність в діях особи складу адміністративного порушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху, посадова особа, що розглянула справу про адміністративне правопорушення, мала пересвідчитись у тому, що порушення правил зупинки потягло за собою створення перешкоди дорожньому руху або загрози дорожньому руху.

З наданих до суду відповідачем фотознімків не вбачається, що транспортний засіб позивача був розташований таким чином, що створював перешкоди дорожньому руху або загрозу дорожньому руху. Крім того, з фотознімків вбачається, що транспортний засіб позивача припаркований біля бордюру, який відділяє проїжджу частину від пішохідної зони, а тому не можливо беззаперечно стверджувати, що транспортний засіб знаходиться біля в`їзду на прилеглу територію.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Слід зазначити, що відповідно до 7 КУпАП що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови серії РАП №282506553 від 18.12.2020.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2021 року у справі № 201/1230/21 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 20.08.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко