Справа № 280/2326/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 280/2326/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року (м. Запоріжжя, суддя Лазаренко М.С.) про заміну стягувача правонаступником у справі №280/2326/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 по справі №280/2326/19 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, а саме: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01 січня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, з 01 січня 2018 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з виплати сум пенсії без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», станом на дату виплати заборгованості у відповідному місяці.

02.04.2021 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява (вх.№19115) про заміну сторони стягувача правонаступником з метою отримання коштів, що належать померлому позивачу ОСОБА_1 згідно рішення суду у справі №280/2326/19. В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилався на положення статті 52 КАС України та зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, заявник є його сином та спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (реєстровий номер №1407 від 20.08.2020).

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено, а саме здійснено заміну стягувача у справі №280/2326/19 з ОСОБА_1 на його правонаступника - ОСОБА_2 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про заміну сторони по справі № 280/2326/19, оскільки правовідносини з приводу права на пенсію не допускають правонаступництва. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини. Право на одержання цих сум мають батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, та якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Заміна сторони стягувача на його правонаступника можлива лише за умови відкриття виконавчого провадження відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну стягувача правонаступником.

Від ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу скаржника до апеляційного суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ухвалі від 12 травня 2021 року суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви про заміну стягувача правонаступником, оскільки заявник - ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_1 , який прийняв спадщину, а тому відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV набув права на отримання сум пенсії, нарахованих ОСОБА_1 на виконання рішення суду, проте, не виплачених за життя.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Положеннями частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Крім того, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним правонаступництвом і передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. Незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після заміни сторони в матеріальних правовідносинах.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі №2-а-3938/11 Верховний Суд дійшов висновку про задоволення заяви про заміну стягувача на його спадкоємця незалежно від отримання ним свідоцтва про спадщину та відкриття виконавчого провадження з тих підстав, що заявник у цій справі є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, а на виконання постанов Підволочиського районного суду від 08.11.2011 у справі №2-а-3938/211 та від 15.11.2010 № 2-а-721/2010 нараховані, але не виплачені суми боргу у розмірі 30,08 грн. та 831,72 грн. відповідно. Тобто, заміну стягувача на його спадкоємця може бути здійснено виключно у випадку існування певних сум виплат, які були нараховані спадкодавцеві за життя відповідно до рішення суду та не отримані у зв`язку з його смертю.

Разом з тим, в матеріалах справи № 280/2326/19 та у заяві про заміну стягувача правонаступником відсутні відомості щодо нарахованих та не виплачених ОСОБА_1 сум пенсії відповідно до рішення суду від 18.06.2019. Навпаки, відповідач в апеляційній скарзі вказує на те, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.06.2019 було виконано. Вказані обставини ОСОБА_2 не заперечує. Крім того ГУ ПФУ в Запорізькій області посилається на норми іншого закону - Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інший порядок виплати пенсій, що належали померлому пенсіонеру, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, постанову Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі №2-а-3938/11, на висновках якої ґрунтується оскаржена ухвала суду першої інстанції, було ухвалено за інших обставин, що виключає можливість застосування зазначеної правової позиції Верховного Суду у цій справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що питання не може бути вирішено шляхом заміни сторони (стягувача) правонаступником, адже виникає спір про право, оскільки необхідно встановити, чи є батьки чи дружина, або члени сім`ї, що проживали разом із померлим на час смерті, чи звертався хтось з них за нарахованою пенсією, чи було здійснено нарахування пенсії за рішенням суду, і якщо ці кошти увійшли до спадщини, то вони можуть бути стягнуті спадкоємцем, проте, в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявник не навів суду обґрунтованих підстав для задоволення заяви про заміну стягувача правонаступником, у зв`язку з чим у задоволенні цієї заяви слід відмовити.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мають значення для вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 280/2326/19 скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволені заяви про заміну стягувача правонаступником у справі №280/2326/19.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко