Справа № 490/6364/17
Суддя: Чулуп О. С.
Дата ухвалення: 2020-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/6364/17
н/п 2-а/490/121/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі : судді Чулуп О.С.,

при секретарі Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Миколаєва адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до

Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення виконкому Миколаївської міської ради в якому просив визнати бездіяльність відповідача - Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської Ради, - щодо перерахунку йому одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015-2017 року; зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, визначеної частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат, з урахування раніше виплачених сум. В обґрунтування позову позивач вказав, що є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.04.2015 року, та має право на пільги, встановлені учасникам бойових дій Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій повинна щорічно до 05 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Статтею 17-1 цього Закону встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня у розмірах передбачених ст. ст. 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Позивач зазначає, що він отримав разову грошову допомогу у 2015 році в розмірі 825 грн., у 2016 році - у розмірі 920 грн. та у 2017 році - 1200 грн. Позивач зазначає, що згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2015 року розмір мінімальної пенсії за віком становить 949 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 травня 2016 року розмір мінімальної пенсії за віком становить 1130 грн. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01 травня 2017 року розмір мінімальної пенсії за віком становить 1312 грн. Позивач зазначає, що недоплата одноразової грошової допомоги до 5 травня склала за 2015 рік - 3870 грн., за 2016 рік - 4730 грн.; за 2017 рік - 5360 грн. Відповідач відмовляється виплачувати допомогу позивачу у розмірі, визначеному законодавством, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на позов зазначив, що позивач має право на виплату відповідної разової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", але в силу державного фінансування з приводу відповідних виплат, відповідач згідно норм Закону України «Про державний бюджет України», не має підстав для таких виплат.

Дослідивши надані письмові докази по справі,суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.04.2015 року.

Згідно з листа від 16.06.2017р. Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради позивачу перерахована разова грошова допомога до 5 травня за 2015 рік у розмірі 875,00 грн.,, за 2016 рік в розмірі 920 грн.; за 2017 рік в розмірі 1200 грн., визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року "Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. № 3551-ХІІ (далі також - Закон України № 3551).

Згідно з ч.4 ст.12 Закону України № 3551 (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV), щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до п.22 ч.5 ст.12 Закону України № 3551 (у редакції, чинній до 01.01.2008 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

З 01.01.2008, з урахуванням змін, внесених пунктом 20 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частина 5 пункту 22 статті 12 Закону України № 3551 має таку редакцію: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

Рішенням від 22.05.2008 року № 10рп/2008 у справі № 1-28/2008 Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), серед іншого, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28.12.2007 №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Законом України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набрав чинності з 01.01.2015 року, розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України» доповнений пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12,13,14,15,16 Закону України №3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

27.02.2020р. Конституційний Суд України прийняв рішення №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18), яким визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України вирішив, що окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України № 3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України зазначив, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Установлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України № 3551, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Бюджетного кодексу та Закону України №3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Позиція Конституційного Суду України полягає в тому, що встановлення пільг ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України № 3551, є одним із засобів реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту осіб, які захищали Батьківщину, її суверенітет і територіальну цілісність, та членів їхніх сімей.

Держава не може в односторонньому порядку відмовитися від зобов`язання щодо соціального захисту осіб, які вже виконали свій обов`язок перед державою щодо захисту її суверенітету і територіальної цілісності. Невиконання державою соціальних зобов`язань щодо ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України № 3551, підриває довіру до держави. Соціальний захист ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України № 3551, спрямований на забезпечення їм достатнього життєвого рівня. Обмеження або скасування пільг для ветеранів війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону України № 3551, без рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей. У разі зміни правового регулювання набуті вказаними особами пільги чи інші гарантії соціального захисту повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації. Обмеження або скасування таких пільг, інших гарантій соціального захисту можливе лише у разі запровадження рівноцінних або більш сприятливих умов соціального захисту (абз. 2 та 3 п. 5 мотивувальної частини Рішення від 18.12.2018 року № 12-р/2018).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку, що у позивача є право на соціальне забезпечення у редакції Закону України № 3551, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Закон України № 1058 є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Отже, при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана позиція повністю узгоджується зі змістом рішення Верховного Суду від 29.09.2020р. у зразковій справі № 440/2722/20.

Враховуючи викладене вище, недоплата позивачу в 2015 році разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 3870 грн., в 2016 році - 4730 грн., в 2017 році - 5360 грн. з урахуванням приписів Постанови Кабміну України, а не норм Закону України № 3551 (стаття 12 закону №3551), є неправомірною та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Відмова в проведенні перерахунку разової грошової допомоги порушує гарантоване ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право мирно володіти своїм майном.

Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) в рішенні по справі «Кечко проти України» вказав, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 293, 295 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради щодо перерахунку ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015-2017 року - протиправною.

Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2015-2017 роки відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеною частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбаченні ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва.

Суддя