Справа № 420/1379/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1379/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до Біляївського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, 19), за участю 3-ї особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття ВП №63946463 від 18.12.2020,-

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог.
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 до Біляївського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участю 3-ї особи ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови про відкриття ВП №63946463 від 18.12.2020.

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В обґрунтування позову зазначено, що військова частина НОМЕР_1 , вважає необхідними та достатніми підставами для визнання незаконною та скасування Постанови заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463, враховуючи наступне:

- відкриття виконавчого провадження за заявою, зміст якої не відповідає нормам діючого законодавства;

- не зазначення в оскаржуваній постанові порядку її виконання та конкретного строку виконання;

- не зазначення в оскаржуваній постанові строку та порядку її оскарження;

- зазначення в оскаржуваній постанові про стягнення виконавчого збору в сумі як за вимогу немайнового характеру.

25.06.2021 року, від Відповідача надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 59-62). В обґрунтування зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 не виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2020 року №420/1030/20, а виконавче провадження №63946463 відкрито відповідно до вимог законодавства.

Процесуальні дії вчинені судом.
Ухвалою суду від 04.06.2021 року, судом відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.06.2021 року, судом позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху на підставі ч. 13 ст. 171 КАС України.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Обставини справи.
19 січня 2021 року (за вхідним №20) позивачем, військовою частиною НОМЕР_1 , отримано копію Постанови заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 за заявою стягувача ОСОБА_1 за виконавчим листом №420/1032/20, виданим 07 вересня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом, що підтверджується доданою до даної позовної заяви копією супровідного листа з відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції.

26 січня 2021 року представник позивача, військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 ознайомилась з матеріалами вищезазначеного виконавчого провадження ВП №63946463.

Не погоджуючись із постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 від 18.12.2020 р., Позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їх права та обов`язки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Статтею 27 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону № 1404-VIII, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Висновки суду.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками справи доказами, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Згідно вимог пункту 7 розділу І «Загальні положення» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року в редакції, чинній на теперішній день - «Постанова... має обов`язково містити...резулятивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови».

Суд, дослідивши матеріали справи та оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 від 18.12.2020р., погоджується із позицією Позивача, що зазначена постанова не містить зазначення «строку і порядку оскарження постанови» (ч. 5 ст. 74 Закону) № 1404-VIII, оскільки містить лише загальне посилання, що може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Також, пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 від 18.12.2020р., зазначено що «Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів».

Суд зазначає, що дана вимога державного виконавця є неможливою для виконання боржником (позивачем по справі) з огляду на те, що державним виконавцем не зазначено, яким саме чином боржник (Позивач) має виконати судове рішення - на який рахунок має бути перерахована індексація грошового забезпечення, хоча як вбачається із заяви стягувача такі реквізити зазначено.

Крім того, в Постанові не зазначено, в який саме строк боржник має виконати судове рішення, з якого дня починається відлік десятиденного строку для виконання судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що Відповідач, не зазначивши в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 від 18.12.2020р., дати, з якої починається відлік визначеного державним виконавцем строку на виконання судового рішення, способу виконання та перерахування індексації грошового забезпечення, позбавив боржника, військову частину НОМЕР_1 , можливості виконати судове рішення вчасно та у встановлений спосіб.

Також, судом встановлено, що Відповідачем в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463 від 18.12.2020р., було вирішено питання щодо стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що з огляду на норми ч.4 ст. 27 Закону України « Про виконавче провадження», питання щодо стягнення з боржника судового збору має вирішуватись державним виконавцем шляхом прийняття окремої постанови, та не може бути вирішене в постанові про відкриття виконавчого провадження, оскільки у разі виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження державний виконавець відкриває інше виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Крім цього, згідно вимог абзацу 2 пункту 3 розділу III « Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року в чинній редакції,у заяві про примусове виконання рішення зазначаються, крім іншого дата народження та місце проживання чи перебування стягувача.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що є достатні підстави для визнання протиправною та скасування постанови заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням положень ч.4 ст.5, п.5 ч.1 ст.19 КАС України позивач у даному випадку не вважається суб`єктом владних повноважень, оскільки звернення до суду з таким позовом прямо не передбачено нормативно-правовими актами, що встановлюють його функції та повноваження.

Крім того суд враховує приписи п.3 ч.1 ст.19 КАС України, згідно з якими юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Можливість існування інших спорів між суб`єктами владних повноважень закон не передбачає. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, у такому разі судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступає відповідачем у справі.

Таким чином, позивач у даних правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а як учасник виконавчого провадження, що оскаржує рішення органу державної виконавчої служби в порядку статті 287 КАС України.

Оскільки по відношенню до позивача у межах даної справи владно-управлінські функції здійснює відповідач, судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) до Біляївського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, 19), за участю 3-ї особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Біляївського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярового В.М. від 18 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження ВП №63946463.

Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Біляївського міськрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67600, Одеська область, м. Біляївка, вул. Заводська, 19, ), судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі сімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п.15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.