Справа № 807/1303/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуСправа № 807/1303/17 пров. № А/857/10510/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О.,Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Ратушній М.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові справу за позовом Головного управління ДФС у Закарпатській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року (суддя Іванчулинець Д.В., м.Ужгород),

ВСТАНОВИВ:

Ще у жовтні 2017 року Головне управління ДФС у Закарпатській області (далі ГУДФС) звернулося до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП) про стягнення податкового боргу з ФОП у розмірі 17000 грн по платежу 50 21081500 «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішення, його оскаржила відповідач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не досліджено підстав правомірності проведення контролюючим органом фактичної перевірки з питань додержання ФОП вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами на підставі якої було прийняте податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 №000004400 (далі ППР) за яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 17000 грн.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки станом на час звернення до суду з позовом за відповідачем рахується несплачена та узгоджена сума податкового боргу у розмірі 17000 грн, то така підлягає стягненню за вимогою контролюючого органу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, ОСОБА_1 з 27.02.2017 зареєстрована як ФОП, основний вид діяльності КВЕД 52.62.0 роздрібна торгівля з лотків та на ринках.

Позивачем 29.12.2016 було проведено фактичну перевірку діяльності відповідача з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими, про що складено акт за №000196 (реєстраційний номер № 0566/07/16/40/ НОМЕР_1 ) (а.с.12-14).

Під час перевірки встановлено порушення відповідачем статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі Закон № 481/95-ВР).

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень, відповідач зазначила, що у приміщенні павільйону зберігає 5 пляшок пива марки «Чернігівська» об`ємом 0,5 літра вміст спирту 4,6 об., з метою їх реалізації з вартістю за одну пляшку 9,00 грн (а.с.15).

За результатами перевірки позивачем щодо відповідача було прийнято ППР про застосування суми штрафних санкцій у розмірі 17000 грн. Вказане ППР отримано відповідачем 02.02.2017 (а.с.16-17).

Положенням частини першої статті 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки, збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно пункту 59.1 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи видно, контролюючим органом 28.03.2017 сформована податкова вимога №1440-17 на суму податкового боргу 17000 грн, яка отримана ФОП 13.04.2017 (а.с.19).

Загальні строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Як уже зазначено вище, ППР отримано ОСОБА_1 02.02.2017 (а.с.17).

Абзацом другим пункту 57.3 статті 57 ПК передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно вимог пункту 56.18 статті 56 ПК при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як підтверджено матеріалами справи, не заперечується позивачем та не спростовано відповідачем в апеляційній скарзі, ФОП не оскаржувалось ППР.

За приписами пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання рішення про застосування штрафних санкцій, або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Таким чином, сума податкового боргу по платежу 50 21081500 «Адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв» у розмірі 17000 грн. є доведеною, узгодженою та додатково підтверджується обліковою карткою платника податків та розрахункам штрафних санкцій (а.с.11, 18).

Доводи скаржника про те, що судом не досліджено питання стосовно дотримання процедури фактичної перевірки за наслідками якої прийнято ППР, апеляційний суд відхиляє так як вказані обставини мали бути предметом дослідження щодо правомірності підстав прийняття ППР, проте в розглядуваній справі предметом доказування є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту тощо.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення даного позову ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та дотриманні норм процесуального права, а тому оскаржуване рішення суду є законними та обґрунтованими і скасуванню не підлягає.

Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2017 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.