Справа № 380/9438/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/9438/21 пров. № А/857/14444/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, третіх осіб: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання протиправними дій за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року (суддя Гавдик З.В., м.Львів, повний текст складено 29.06.2021)

В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, третіх осіб: Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерного товариства «ОТП Банк» про визнання протиправними дій щодо звернення стягнення та накладення арешту на зарплатні рахунки ОСОБА_1 , відкриті в АТ «ОТП БАНК» № НОМЕР_1 та в АТ «АКБ «Приватбанк» IBAN: НОМЕР_2 , в тому числі шляхом списання з такого рахунку 6930,81 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу. Вважає, таке постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та постановити нове - про задоволення позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що 28.04.2021 відповідачем розглянуто заяву представника стягувача про примусове виконання виконавчого напису №17433, виданого 05.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., та відкрито виконавче провадження. З приводу визнання цього виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню позивачем було подано позов до Пустомитівського районного суду Львівської області справа №450/1614/21, згідно ухвали судді Кукси Д.А. справа передана за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 01.06.2021 позивачу стало відомо, що приватний виконавець протиправно списав грошові кошти з зарплатного рахунку ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ «АКБ «Приватбанк» IBAN: НОМЕР_2 , на який отримує зарплатні виплати. 31.05.2021 відповідачем було здійснено стягнення з цього рахунку коштів у сумі 6930,81 грн. згідно виконавчого документа 17433 від 05.04.2021. Також ОСОБА_1 має відкритий рахунок в АТ «ОТП БАНК» № НОМЕР_1 до якого підключено зарплатний проект ТОВ «Транспортна сервісна компанія» . На даному рахунку значиться мінус грошових коштів у сумі 35670,81 грн. Отже, обидва даних рахунки є зарплатними рахунками, на які позивач отримує заробітну плату та які мають спеціальний режим використання.

Апелянт посилається на те, що держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Таким чином, накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, та звернення стягнення по таким рахункам є неправомірним.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У судовому засіданні представник позивача Туліка С.К. підтримав вимоги апеляційної скарги та надав пояснення, аналогічні викладеним в ній.

Відповідач заперечила вимоги апеляційної скарги.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 28.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65302223 про примусове виконання виконавчого напису №17433, виданого 05.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М, про стягнення з ОСОБА_1 невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», на підставі Договору №2241/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020, відступлено право вимоги за Кредитним договором №016-13554-060912 від 06.09.2012, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Стягнення з ОСОБА_1 за період з 07.05.2020 по 31.03.2021 включно суми у розмірі: 24 003,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7853,60 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 31 907,55 грн.

Також 28.04.2021 виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 .

Крім того, 28.04.2021 року виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківські установи до виконання - АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299; АТ «Кредобанк», МФО 325365; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335; АТ «Ощадбанк», МФО 300465; АТ «Альфа-банк», МФО 300346; АТ «Укрексімбанк», МФО 322313; АТ «УкрСиббанк», МФО 351005; АТ «Універсал Банк», МФО 322001; АБ «Укргазбанк», МФО 320478; АТ «ПУМБ», МФО 334851; АТ «A-Банк», МФО 307770; АТ «Таскомбанк», МФО 339500; AT «ОКСІ БАНК», МФО 325990; ПАТ «АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849; ПАТ «Банк Восток», МФО 307123; АТ «ПроКредит Банк», МФО 320984; АТ «ОТП Банк», МФО 300528.

Згідно електронної відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.04.2021 арешт накладений, на рахунках недостатньо коштів для виконання постанови. 28.04.2021 виконавцем направлено вимогу в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про надання відомостей про номери рахунків та залишок коштів на рахунках.

Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.05.2021 залишок коштів на рахунках боржника становить 1161,85 грн., 6930,81 грн., 0,01 грн., 0,00 євро, арешт на рахунки накладено.

Згідно відповіді AT «ОТП БАНК» від 06.05.2021 банком було прийнято до виконання постанову про арешт коштів боржника від 28.04.2021 ВП №65302223 та повідомлено про недостатність коштів на рахунку боржника для її виконання та надано інформацію про залишок коштів на рахунках боржника - 0,00 грн. та 0,39 грн.

31.05.2021 платіжними вимогами кошти були списані з рахунків боржника та перераховані в загальній сумі 8092,66 грн. платіжним дорученням 31.05.2021 на користь стягувача.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні дії відповідача відповідають та повністю узгоджуються із наведеними нормами закону, крім цього самі лише дії відповідача, щодо накладення арешту на кошти позивача не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача. Списання коштів є наслідком відповідних рішень відповідача, які позивачем не оскаржуються і справі відсутні докази про їх скасування. Позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів протиправності поведінки відповідача щодо предмету спору по даній справі.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VІІІ, який набрав чинності 05.10.2016).

Частиною другою статті 74 Закону №1404-VІІІ обумовлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

На підставі пункту другого частини першої статті 10 Закону №1404-VІІІ заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частинами 2, 6 ст. 48 Закону №1404-VІІІ передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону №1404-VІІІ не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Згідно частини другої статті 59 Закону №1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Пунктом 1 частини 4 ст. 59 Закону №1404-VІІІ передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ст.68 Закону №1404-VІІІ стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно ст. 70 Закону №1404-VІІІ розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до статті 73 Закону №1404-VІІІ стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрат у зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних; 4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування; 12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Стягнення не здійснюється також із сум: 1) неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги; 2) грошової компенсації за видане обмундирування і натуральне постачання; 3) вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; 4) одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві; 5) грошової допомоги, пов`язаної з безоплатним забезпеченням протезування (ортезування) учасника антитерористичної операції, учасника здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, які втратили функціональні можливості кінцівок, благодійної допомоги, отриманої зазначеними особами, незалежно від її розміру та джерела походження.

Згідно частин першої та другої статті 128 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Постановою правління Національного банку України 12.11.2003 № 492 затверджено Інструкцію про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів» (далі - Інструкція).

Пунктом 68 розділом V Інструкції визначено, що банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.

Відповідно до пункту 69 розділу V Інструкції банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат у порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції, або використовує вже відкритий для цих цілей рахунок (далі у цьому пункті - окремий рахунок).

Клієнт зобов`язаний під час відкриття окремого рахунку в заяві про відкриття поточного рахунку (додаток 3) у рядку "Додаткова інформація" зазначити, що рахунок відкривається для зарахування заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат. Така інформація для діючого поточного рахунку зазначається в додатковому договорі до договору банківського рахунку.

Згідно Постанови Національного банку України від 11 вересня 2017 року №89 Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку рахунки з кодом 2620 - це кошти на вимогу фізичних осіб. Призначення рахунку: облік вкладів (депозитів) на вимогу фізичних осіб, у тому числі поточні рахунки фізичних осіб та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки з обліку відповідних кредитів.

Разом з тим, надані боржником документи, а саме довідка з АТ КБ «ПриватБанк та довідка АТ «ОТП Банк» не доводять того факту, що дані рахунки з кодом 2620 використовується лише для зарахування заробітної плати, оскільки на такі рахунки можуть надходити будь-які кошти, крім заробітної плати, що підтверджено довідкою АТ КБ «ПриватБанк, де вказано «Також, на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

При цьому право накладення арешту передбачено статтею 56 Закону № 1404.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 справа №905/361/19 зазначено наступне: «Чинним законодавством не передбачено відкриття суб`єктами господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати(…). Рахунок боржника №(…) на кошти на якому державним виконавцем накладено арешт є поточним рахунком боржника (…) Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на які заборонено»

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 справа № 344/8982/17 і Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від такої позиції.

Встановлено, що у ОСОБА_1 наявні відкриті чотири рахунки в АТ КБ «ПриватБанк», з двох рахунків були списані кошти: НОМЕР_3 , з якого було списано 1161,85 грн. UA1901500, з якого було списано 6930,81 грн.

Разом з тим, жодних доказів з повідомленням про те, що кошти, які знаходяться на рахунках Боржника, заборонено звертати стягнення від банківської установи матеріали справи не містять.

Отже, особисті рахунки позивача не є рахунками зі спеціальним призначенням, а згідно вказаної вище Інструкції та Плану рахунків група рахунків 262 - кошти на вимогу фізичних осіб, зокрема, 2620 - кошти на вимогу фізичних осіб.

Факт отримання позивачем заробітної плати на ці рахунки вказаних висновків не спростовує.

Як вже відзначалося, законом не заборонено звертати стягнення, зокрема, на заробітну плату та право накладати арешт на рахунки.

При цьому за наявними матеріалами виконавчого провадження судом не встановлено винесення постанови про звернення стягнення саме на заробітну плату.

У пунктах 7.20-7.22 вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду зазначено, що у разі виникнення у боржника зобов`язань з заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо такий накладено, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру та аліментів.

Отже, враховуючи норми статей 52 та ст.59 Закону №1404-VІІІ, саме на банк, іншу фінансову установу, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, покладено обов`язок повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Вказане кореспондує обов`язку виконавця зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Матеріали виконавчого провадження не містять повернутих банками постанов приватного виконавця з вказаних вище мотивів.

Крім того, факт накладення банками арешту на вказані вище рахунки свідчить, що такі рахунки не мають особливого статусу.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 10.06.2021 по справі №520/4794/20.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що дії приватного виконавця є законними та правомірними, не суперечать нормам чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Міністерством юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 19.08.2021.