Справа № 520/5327/21
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 р. Справа № 520/5327/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2021, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., м. Харків, по справі № 520/5327/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі №520/12152/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () з відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 квітня 2019 року згідно довідки Харківського обласного військового комісаріату № ФХ-119035 від 11.01.2021, що складена на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 по справі №520/14585/2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01 квітня 2019 року, виходячи з розміру грошового забезпечення, зазначеного в довідці Харківського обласного військового комісаріату №ФХ-119035 від 11.01.2021.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу витрат, понесених із оплатою професійної правової допомоги по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 та прийняти нове, яким задовольнити вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та посилаючись при цьому на приписи ч.9 ст. 79 КАС України, дійшов помилкового висновку про наявність у позивача обов`язку направляти відповідачу копію заяви про ухвалення додаткового рішення та копії доданих до неї доказів, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Пояснив, що вказана норма регулює питання надсилання доказів, які стосуються доказування сторонами по справі своїх вимог або заперечень щодо предмета спору, у зв`язку з чим не може поширюватися на правовідносини з приводу розподілу судових витрат на правову допомогу та, відповідно, не свідчить про наявність у заявника обов`язку надавати до суду докази направлення заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу сторонам по справі. Крім того, зауважив, що під час звернення до суду, позивач у позовній заяві зазначав орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу - 5000 грн, однак, за час розгляду справи відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру таких витрат.

Також вважає помилковим висновок суду першої інстанції про ненадання представником позивача доказів здійснення витрат з правової допомоги, оскільки воно суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах Верховного Суду від 21.01.2021 по справі №280/2635/20 та від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.05.2021 представником позивача до суду подано заяву, в якій він просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Представником позивача до заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 20.03.2021, копію додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 20.03.2021 та копію акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 20.03.2021.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, виходив з відсутності підстав для її задоволення, оскільки, в порушення вимог ч. 9 ст. 79 КАС України, представником позивача ні копія заяви про ухвалення додаткового рішення, ні передбачені ст. 134 КАС України, копії доданих до неї доказів, щодо розміру витрат на правничу допомогу адвоката, не були надіслані (надані) заздалегідь відповідачу, чим порушено його право, передбачене ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України клопотати про зменшення витрат на правничу допомогу та доводити неспівмірність таких витрат. Крім того зазначив, що представником позивача до заяви не надано доказів здійснених позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Надаючи оцінку оскарженому додатковому рішенню першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, врегульовано ст.134 КАС України. Відповідно до ч. 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Отже, з аналізу наведеної норми слідує, що отримавши заяву про ухвалення додаткового рішення, суд має призначити її до розгляду, повідомити сторони про дату, час та місце розгляду такої заяви та протягом десяти днів з дня отримання останньої ухвалити відповідне рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.05.2021 до суду першої інстанції від представника позивача адвоката Бігдана О.А. надійшло клопотання про прийняття додаткового рішення по справі щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат з правничої допомоги, разом з доказами понесення таких витрат (договір про надання правової допомоги, додаток №1 до договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги).

16.05.2021 Харківським окружним адміністративним судом ухвалено додаткове рішення, яким відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду вказаної заяви представника позивача.

Тобто, отримавши вказану заяву, суд першої інстанції, в порушення вказаних приписів ст. 252 КАС України, розглянув заяву представника позивача та ухвалив додаткове рішення, не довівши до відома сторін, зокрема, відповідача, по-перше, про надходження такої заяви до суду, по-друге, про дату її розгляду.

При цьому, розглядаючи заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення та відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції посилався на ненадання заявником доказів направлення відповідачу копії такої заяви та доданих до неї доказів, обґрунтовуючи наявність в нього такого обов`язку, передбаченого ч.9 ст. 79 КАС України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що ґрунтується на хибному розумінні вказаної норми, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Тобто, з аналізу наведеної норми слідує, що її положення регулюють порядок надсилання сторонами доказів, які подаються ними до суду, іншим сторонам по справі та які безпосередньо стосуються розгляду справи по суті.

Разом з цим, в спеціальній нормі, якою врегульовано порядок розподілу судом судових витрат, а саме в статті 139 КАС України, відсутні положення, щоб містили застереження в частині надання до суду доказів направлення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та доданих до неї доказів іншій стороні по справі, як передумови для її розгляду та задоволення вимог такої заяви.

Вищенаведене дозволяє дійти висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ч.9 ст. 79 КАС України в частині, що не узгоджується зі ст. 139 КАС України.

При цьому, як зазначено вище, суд першої інстанції, отримавши вказану заяву від представника позивача в силу приписів ст. 252 КАС України був зобов`язаний самостійно повідомити, відповідача, зокрема, про надходження такої заяви та про призначення її до розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав ненадсилання відповідачу копії такої заяви та доданих до неї доказів, обґрунтованого з посиланням на ч.9 ст. 79 КАС України.

Хибним є і висновок суду першої інстанції про те, що ненадіславши відповідачу копії вказаних документів, представником позивача порушено право пенсійного органу, яке передбачено ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України, на подання клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та доведення неспівмірності таких витрат.

Так, матеріалами справи підтверджено, що в поданій до суду позовній заяві позивачем було зазначено про те, що орієнтовний розмір витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги під час розгляду справи складає 5000 грн.

Копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження було отримано відповідачем 07.04.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Тобто, про можливе стягнення судових витрат на правничу допомогу у орієнтовному розмірі 5000 грн відповідач був обізнаний, а тому мав можливість подати до суду першої інстанції свої заперечення щодо вказаного розміру судових витрат.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, єдиним документом, поданим відповідачем у відповідь на позовну заяву був відзив, в якому, зокрема, відсутні будь-які заперечення щодо можливого стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу.

З огляду на викладене, необґрунтованим є твердження суду першої інстанції про те, що ненадання заявником копії заяви про ухвалення додаткового рішення іншій стороні позбавляє останню можливості заперечити проти розміру витрат, про відшкодування яких ставиться питання.

Аналогічний правовий висновок, викладено Верховним Судом в постанові від 29.07.2020 у справі №2033/5916/12.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини щодо помилковості висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви представника позивача, колегія суддів вважає за можливе розглянути подані останнім документи на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу та з`ясувати питання щодо можливості їх стягнення з відповідача на користь позивача.

Так, за приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).

На підтвердження понесених у суді першої інстанції витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги від 20.03.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Бігдан Олексій» (далі бюро), в особі керуючого бюро адвоката Бігдана Олексія Антоновича, додатку №1 від 22.03.2021 до договору про надання правової допомоги від 20.03.2021, акту виконаних робіт від 05.05.2021 за договором про надання правової допомоги від 20.03.2021.

Зі змісту п.1.1 договору від 20.03.2021 року вбачається, що клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду необхідну правову допомогу у спорі між клієнтом та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо перерахунку пенсії, в порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України, станом на 05.03.2019 р.

За п. 3.1. договору від 20.03.2021 умови, строки, порядок розрахунку, а також розмір винагороди (гонорару), який сплачується клієнтом на користь бюро, сторони оговорюють в додатку до цього договору, який складається в 2-х примірниках, по одному примірнику для кожної зі сторін, які є ідентичними, мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 1.1. Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 20.03.2021 гонорар (винагорода) бюро за надання правничої допомоги за договором складається з гонорару за фактично надані послуги під час розгляду справи місцевим адміністративним судом. Гонорар (винагорода) бюро за надання правничої допомоги під час розгляду справи апеляційним адміністративним судом визначається окремим додатком до договору.

За приписами п. 1.3. додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 20.03.2021 сторони домовилися, що гонорар (винагорода) бюро за надання послуг, визначених п. 1.2 додатку, складає 5000 грн.

За наслідками надання, зазначених у п. 1.2. цього додатку послуг, бюро складає акт виконаних робіт та направляє його на підписання клієнту.

Відповідно до акту виконаних робіт від 05.05.2021 за договором про надання правової допомоги від 20.03.2021, адвокатом надано позивачу наступні послуги з правової допомоги:

- збір та правовий аналіз інформації, документів та матеріалів, надання консультацій та висновків;

- складання, формування позову, додатків до нього.

Вартість витрат на правову допомогу за надання вказаних послуг становить 5000 грн.

Зі змісту норм частин 4, 5 та 6 ст.134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

З огляду на це, відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги отриманої при розгляді справи в суді першої інстанції, зобов`язаний був навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, складністю справи та виконаних робіт (наданих послуг), часом витраченим адвокатом на виконання робіт (надання послуг).

Разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази подання відповідачем заперечень з приводу заявленого до відшкодування розміру судових витрат, (хоча про їх орієнтовний розмір - 5000 грн. позивач вказував у позовній заяві), не наведено жодного доводу, який би свідчив про неспівмірність заявленої позивачем суми витрат на правничу допомогу зі складністю справи, характером та обсягом виконаних адвокатом робіт або непідтвердження вимоги про стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу належними та допустимими доказами.

При цьому як зазначалось вище, копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження було отримано відповідачем 07.04.2021 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34).

Однак, отримавши вказані документи, відповідач, надаючи до суду відзив на позовну заяву, не наводить в ньому жодного аргументу (заперечення) щодо можливого стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Крім того, слід зауважити, що не надав відповідач таких заперечень і до суду апеляційної інстанції, хоча отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги з додатками 30.07.2021, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції ГУ ПФУ в Харківській області на копії супровідного листа Другого апеляційного адміністративного суду.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача щодо заявленого представником позивача розміру витрат на правничу допомогу, що в силу наведеного вище правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, свідчить про відсутність підстав у суду першої інстанції для відмови у відшкодуванні чи перегляду заявленої суми, колегія суддів вважає, що заява представника позивача про стягнення з відповідача, понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню.

Отже, враховуючи фактичний обсяг виконаної роботи та її незначну складність, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 1500 грн за збір та правовий аналіз інформації, документів та матеріалів, надання консультацій та висновків, а також за складання, формування позову, додатків до нього.

Положеннями ч. 1 ст. 317 КАС України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 по справі № 520/5327/21 підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139 ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.05.2021 по справі № 520/5327/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою заяву представника позивача - адвоката Бігдана Олексія Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу - задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч)грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.В. Присяжнюк С.П. Жигилій