Справа № 580/843/21
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року справа № 580/843/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження (у письмовому провадженні) в залі суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 11.01.2021: №340707, №360707 та №350707.

Позов мотивований тим, що спірні рішення прийняті за відсутності факту порушення вимог законодавства та з порушенням установленого порядку.

Ухвалою від 24.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

12.03.2021 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказував, що за наслідками перевірки діяльності позивача виявлено факти непроведення розрахункової операції через РРО під час здійснення продажу товару, зберігання для продажу алкогольних напоїв без наявності документів їх обліку та походження. Також встановлено факт продажу алкогольних напоїв через РРО без застосування коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів. Вказані факти підтверджено висновками акту перевірки та належними доказами.

01.04.2021 позивач подав суду відповідь на відзив з аналогічними позовній заяві доводами.

Ухвалою від 26.04.2021 суд продовжив на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строк розгляду справи.

Ухвалою від 13.08.2021 суд допустив заміну первинного відповідача Головне управління ДПС у Черкаській області () його правонаступником Головним управлінням ДПС у Черкаській області ().

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

На підставі наказу відповідача від 23.11.2020 №2115-п, направлень від 23.11.2020 №№1065, 1066 службові особи відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24.11.2020 здійснили фактичну перевірку діяльності позивача за місцем провадження господарської діяльності у кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

За її наслідками складений акт від 03.12.2020 №468/23/23/07/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано, що у кафе за вказаною вище адресою встановлено факт продажу однієї пляшки пива «Софіївське» та кавового напою «Американо» на суму 65,00 грн. Продавець отримала готівка, видала товар і здачу, але розрахункову операцію через РРО не провела. Також зазначено про проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД відповідно до фіскальних чеків від 05.08.2020 №6045 та №6047.

Крім того, в акті вказано, що позивач не веде облік товарних запасів, залишків їх реалізації. Здійснюється продаж товарів, що не відображені в такому обліку. В реалізації знаходяться алкогольні напої, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару згідно з описом фактичних залишків.

За наслідками розгляду заперечень на акт перевірки відповідач листом від 04.01.2021 №7/6/23-00-07-0714 виклав у новій редакції абз.4 п.2.2.20 акту перевірки в частині вартості товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару.

На підставі зазначеного Акту перевірки відповідач прийняв спірні податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій від 11.01.2021:

№340707 на суму 68900,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації;

№350707 на суму 13,50 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО та не роздрукування відповідного розрахункового документа;

№360707 на суму 5100,00 грн. за проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму попереднього програмування щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД.

Не погоджуючись із цими рішеннями, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним рішенням суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до вимог підп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 ПК України звірки та перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин, є формами податкового контролю.

П.75.1 ст.75 ПК України передбачено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною перевіркою згідно підп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України вважається така, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Вона здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

На підставі п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1-4 підп.81.1 ст.81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Суд врахував, що вказаних вимог службовими особами контролюючого органу дотримано.

При цьому, доводи позивача, що перевірка здійснена лише однією посадовою особою, суд вважає необґрунтованими, оскільки, як установлено судом, її здійснили службові особи відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі направлень від 23.11.2020 №№1065, 1066.

Зазначення в акті поруч із прізвищем ОСОБА_3 (лікарняний) не свідчить, що вказана особа не приймала участь у перевірці, оскільки фактично вона проведена 24.11.2021, а акт складений 03.12.2021.

Отже, перевірка позивача, за наслідками якої прийняті спірні рішення проведена відповідачем з дотриманням вказаних вище норм.

Суд зазначає, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №265/95-ВР контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, інших емітованих платіжних інструментів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

На підставі п.19-1.1.14. ст.19 ПК України однією із функцій контролюючого органу є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням.

Відповідно до підп.54.3.3. п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції.

З аналізу викладених норм суд дійшов висновку, що на відповідача покладені повноваження застосування штрафних санкцій за наявності факту порушення суб`єктами господарювання вимог Закону №365/95-ВР.

Щодо суті виявлених порушень, суд зазначає таке.

Щодо податкового повідомлення-рішення №340707 на суму 68900,00 грн. за реалізацію товарів, які не обліковані за місцем реалізації, суд врахував таке.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі статті 6 зазначеного Закону облік товарних запасів фізичною особою - підприємцем ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб`єктів малого підприємництва. Обов`язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Таким чином, фізичні особи-підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, при продажі товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Недотримання вказаного обов`язку має наслідком застосування фінансової санкції у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі №814/413/16.

Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом державної податкової служби.

Форма книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення, затверджені наказом ДПА України від 16.09.2013 №481 (далі Порядок №481), (чинним на час виникнення спірних відносин).

Пунктом 1 Порядку №481 передбачено, що фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді (п.2 Порядку №481).

На підставі п.3 Порядку №481 у разі обрання самозайнятою особою ведення Книги у паперовому вигляді:

1) самозайнята особа зобов`язана подати до контролюючого органу за основним місцем обліку примірник Книги, на титульному аркуші якої зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), податкова адреса, номер та дата свідоцтва про право на здійснення незалежної професійної діяльності (за наявності);

2) книга прошнурована, пронумерована, безоплатно реєструється в контролюючому органі. Книга засвідчується підписом керівника або заступника контролюючого органу та скріплюється печаткою;

3) записи у Книзі виконуються розбірливо чорнилом темного кольору або кульковою ручкою. Внесення виправлень здійснюється шляхом нового запису, який засвідчується підписом самозайнятої особи;

4) у разі необхідності реєстрації нової Книги протягом податкового (звітного) періоду записи в ній продовжуються наростаючим підсумком, а попередня Книга залишається у самозайнятої особи.

Відповідно до п.4 Порядку №481 уразі обрання самозайнятою особою ведення Книги в електронній формі:

1) самозайнята особа зобов`язана: отримати посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованими центрами сертифікації ключів, включених до системи подання податкових документів в електронному вигляді, укласти договір про визнання електронних документів з контролюючим органом та сформувати заяву на отримання Книги і надіслати її до контролюючого органу за місцем податкового обліку засобами електронного зв`язку з дотриманням умов щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством;

2) контролюючий орган за місцем податкового обліку реєструє заяву самозайнятої особи на отримання Книги у реєстрі поданих заяв та протягом 3 робочих днів формує і надсилає самозайнятій особі повідомлення про реєстрацію Книги із зазначенням реєстраційного номера Книги та дати її реєстрації;

3) після отримання самозайнятою особою повідомлення про реєстрацію Книги така особа здійснює операції з її ведення згідно з цим Порядком;

4) у Книзі в електронному вигляді допускаються виправлення помилок або коригування шляхом доповнення рядка, в якому відображається від`ємне або позитивне значення.

Записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід (п.5 Порядку №481).

Згідно з п.6 Порядку №481 самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку:

1) у графі 1 зазначається дата запису;

2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг);

3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати;

4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3);

5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов`язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг;

6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов`язані з отриманням доходу за підсумками дня;

7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці;

8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв`язку, орендних та комунальних платежів тощо;

9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Відповідно до п.8 Порядку №481 книга зберігається у самозайнятої особи протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис.

Враховуючи викладене, законодавство покладає на фізичних осіб-підприємців, які перебувають на загальній системі оподаткування, обов`язок з ведення Книги обліку доходів і витрат, що полягає у здійсненні записів щодо реалізованих товарів за підсумками робочого дня.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 червня 2018 року у справі №814/413/16.

Як встановлено судом, на момент здійснення перевірки позивач, який, як зазначено у акті перевірки, перебував на загальній системі оподаткування, не надав контролюючому органу доказів ведення вказаної вище книги обліку доходів і витрат, що відповідно до вказаних вище норм є підставою для застосування до нього штрафних санкцій.

Надані позивачем до позовної заяви копії видаткових накладних (а.с.15-18), фіскальних чеків (а.с.22-27) та таблиць замовлення алкогольних напоїв через мережу інтернет не спростовують факту відсутності у нього належним чином оформленої книги обліку доходів і витрат, ведення якої передбачено вищевказаними нормами.

Ст.20 Закону №265/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд врахував, що за наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки відповідач листом від 04.01.2021 №7/6/23-00-07-0714 виклав у новій редакції акт перевірки в частині вартості товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару, зазначивши у мотивувальній частині суму 30950,00 грн.

Тому штрафна санкція за вказане вище порушення має становити 61900,00 грн.

Однак, під час прийняття податкового повідомлення-рішення №340707 відповідачем вказаного не враховано та застосовано штраф на суму 68900,00 грн.

Тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №340707 підлягає скасуванню частково на суму 7000,00 грн.

При цьому, доводи позивача, що у вказаному листі зазначено вартість товарів, на які відсутні накладні або інші документи, які підтверджують походження товару, - 30,950 грн., суд вважає необґрунтованим, оскільки, на переконання суду, це є технічною опискою, а сума вартості таких товарів за текстом вказаного листа становить саме 30950,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення №350707 на суму 13,50 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО та не роздрукування відповідного розрахункового документа, суд врахував таке.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

В Акті перевірки позивача зафіксовано, що у кафе за вказаною вище адресою встановлено факт продажу однієї пляшки пива «Софіївське» та кавового напою «Американо» на суму 65,00 грн. Продавець отримала готівка, видала товар і здачу, але розрахункову операцію через РРО не провела.

Суд врахував, що вказаного порушення позивачем не спростовано жодним належним та допустимим доказом.

Пунктом 1 ч.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР передбачено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Оскільки розрахункову операцію через РРО не було проведено на суму 65,00 грн., суд дійшов висновку, що штрафна санкція за таке порушення має бути застосована у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів, тобто 65,00 грн.

Однак, спірним рішенням №350707 застосовано штраф на суму 13,50 грн., а тому вказане рішення прийнято з порушенням вищевказаних норм та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №360707 на суму 5100,00 грн. за проведення розрахункової операції без використання режиму попереднього програмування РРО щодо найменування підакцизного товару та зазначення коду УКТ ЗЕД, суд врахував таке.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів із використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Так, згідно з даними акту перевірки позивачем здійснено проведення розрахункової операції через РРО без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД відповідно до фіскальних чеків від 05.08.2020 №6045 та №6047.

Суд врахував, що вищевказане порушення під час розгляду справи позивачем не спростоване.

Посилання позивача про наявність мораторію на застосування санкцій за вказане вище порушення у зв`язку з установленим карантином, суд зазначає таке.

Пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України установлено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вимог законодавства в частині обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Суд встановив, що наказ відповідача від 23.11.2020 №2115-п, на підставі якого здійснено перевірку позивача, прийнятий на підставі, зокрема п.п.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України та з метою контролю за дотриманням вимог законодавства в частині виробництва та обігу підакцизних товарів, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, мінімальних цін на алкогольні напої, наявність марок акцизного податку, внесення даних про РРО до відповідних ліцензій, відображення та обрахунку акцизного податку, наявності документів щодо походження підакцизних товарів.

Так, з даних акту перевірки вбачається, що предметом перевірки було питання зберігання та продажу алкогольних напоїв з дотриманням вимог чинного законодавства.

При цьому, використання РРО під час здійснення таких господарських операції підпадає під поняття обліку та обігу алкогольних напоїв.

Тому суд дійшов висновку, що на застосування до позивача вищевказаних штрафних санкцій не поширюється дія мораторію, встановленого п.52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а протилежні доводи позивача є необґрунтованими.

Тому суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №360707 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений згідно пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 70,14 грн.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2021 №340707 частково на суму штрафу 7000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 11.01.2021 №350707 про застосування штрафу на суму 13,50 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 70,14 грн. (сімдесят гривень 14 коп.).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя О.А. Рідзель