Справа № 120/6463/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 серпня 2021 р. Справа № 120/6463/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про: визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача від 26.04.2021 про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому, з метою призначення, нарахування та виплати пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку, зазначеного в довідках Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 16.04.2021 за №№03-7180, 03-7181, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.06.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву. Витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та зобов`язано його у 15-денний термін з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

13.07.2021 на виконання вимог ухвали суду віповідачем направлено на адресу суду належним чином завірену копію заяви ОСОБА_1 від 22.04.2021 щодо переведення з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" з додатками на 20 арк.

22.07.2021 на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

22.07.2021 на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про залучення до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у якості третьої особи на стороні відповідача.

22.07.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-УІІІ "Про державну службу" (далі - Закон № 889) Закон № 3723-ХІІ втратив чинність, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 25 Закону № 3723-ХІІ визначено сім категорій державних службовців, які вони могли обіймати у відповідних державних органах, та передбачено, що віднесення існуючих на той час посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців провадиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом. Службовцям, які займали посади, віднесенні до категорії посад державної служби, встановлювався відповідний ранг.

Відповідач звертає увагу суду, що законодавець чітко окреслив правила, що підлягають застосуванню при призначені пенсії державним службовцям після 01 травня 2016 року, а саме ті з них, що статтею 37 Закону № 3723-ХІІ встановлені для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Ці правила визначені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ для осіб які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, крім тривалості стажу цієї роботи, визначає такі умови:

- чоловіки мають досягти віку 62 роки, а жінки - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону 1058.

- особи повинні мати страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 Закону 1058, тобто 35 років для чоловіків та 30 років для жінок.

Аналогічний висновок підтверджується положеннями пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі - Порядок № 622).

У зв`язку з прийняттям Закону № 889 було змінено порядок пенсійного забезпечення державних службовців.

Імперативною вимогою, з якою Закон пов`язує право на пенсію виходячи з пунктів 10 та 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 та частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ, є досягнення Позивачкою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку, встановленого ст. 26 Закону України 1058. Проте, станом на 24.04.2021 позивачка зазначеного віку не досягла.

Статтею 90 Закону № 889 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням вищезазначених у пунктах 10 та 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889 особливих умов.

Таким чином, такого виду і умов пенсійного забезпечення як пенсія по інвалідності відповідно до Закону № 889 не передбачено.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, не передбачено форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності, оскільки, як зазначено вище, такого виду і умов пенсійного забезпечення після набрання чинності Законом № 889 не передбачено.

Відтак, спірне рішення відповідач вважає правомірним, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою суду від 25.08.2021 в задоволенні клопотань про залучення третьої особи та залучення співвідповідача відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи (загальне захворювання), що не заперечується відповідачем та доводиться матеріалами справи. Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 27 грудня 2019 група інвалідності встановлена довічно.

ОСОБА_1 з 27.12.2019 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІУ (далі - Закон № 1058-ІУ).

При цьому, позивач продовжувала працювати на державній службі, що доводиться матеріалами справи.

Розпорядженням Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 25.03.2021 року № 33-рк, ОСОБА_1 звільнена з посади начальника відділу головного бухгалтера відділу фінансового забезпечення апарату Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області з 29.03.2021 року у зв`язку з реорганізацією Липовецької районної державної адміністрації.

Відповідно до довідки Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 07.05.2021 року № 03-7/91 стаж роботи Позивача на державній службі на момент звільнення становив 20 років 5 місяців 26 днів.

22 квітня 2021 року Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Липовецький сервісний центр) з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви Позивач надала довідки Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 16 квітня 2021 року № 03-7180, № 03-7181 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1 (далі - Порядок №22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26.04.2021 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-УІІІ із врахуванням довідок про складові заробітної плати № 03-7180 та №03-7181 від 16.04.2021, виданих Липовецькою районною державною адміністрацією Вінницької області, згідно заяви від 22.04.2021 року, оскільки Законом №889-VIII не передбачено призначення даного виду пенсії, про що позивачку повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 0200-0209-8/35220 від 08.06.2021.

Позивач вважає таке рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області протиправним, у зв`язку з чим звертається до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-ХІІ) втратив чинність відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч. 1. ст. 37 Закону № 3723-ХІІ).

Частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 10 років і вона є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідкою до акта МСЕК від 27.12.2019.

Відтак, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, має стаж на посаді державної служби 20 років 5 місяців 26 днів та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із ст. 37 Закону № 3723-XII, та, відповідно, на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Посилання відповідача на статтю 90 Закону № 889-VIII, згідно з якою пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, як на підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, суд вважає безпідставними, оскільки позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, якими не передбачено нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку.

Також слід зазначити, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 прийнято рішення, яким задоволено позов фізичної особи про визнання протиправною відмову Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у здійсненні переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 31.01.2018 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 31.01.2018.

Вирішуючи зазначену зразкову справу на користь позивача, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість доводів пенсійного органу, згідно з якими законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, тобто підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж. При цьому судом касаційної інстанції зроблено висновок, що Закон № 3723-XІІ не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку, а також наголошено на тому, що пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства.

Отже, суд визнає цю справу типовою та приходить до переконання, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у переведені та призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

Відтак позовні вимоги про визнання протиправним та скасування спірного рішення є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 з 22.04.2021 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-Х11 «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 16 квітня 2021 року № 03-7180. № 03-7181, то така вимога є похідною від основної, а відтак підлягає задоволенню в силу положень п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України.

При цьому, у даному випадку переведення з одного виду пенсії на другий та призначення пенсії може бути виключно за рішенням, прийнятим з цього питання відповідним органом, що передбачено Законом та Порядком № 22-1.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

В даному випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в переведені з одного виду пенсії, а тому належним для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 з 22.04.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-Х11 «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 16.04.2021 року № 03-7180, № 03-7181.

Вирішуючи спір в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити з 22.04.2021 пенсію державного службовця, то суд бере до уваги, що відповідно п. 4.1 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Відповідно до п. 4.3. Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії.

Також, згідно з п. 5 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

З системного аналізу вказаних вище норм слідує, що спочатку Пенсійний орган приймає рішення щодо призначення пенсії, а потім після її призначення електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Отже, підставою для нарахування та виплати сум є відповідне рішення, яке на дату вирішення цього спору судом та на виконання рішення суду ще не прийнято. Відтак у задоволені вимог зобов`язати здійснити нарахування й виплату пенсії позивачу слід відмовити, оскільки спір в цій частині не існує.

Більш того, абз 2 п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що в разі прийняття рішення, а саме, не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії.

Отже, на думку суду, окремо зобов`язувати відповідача судовим рішенням вчинити дії, алгоритм яких визначено абз 2 п. 4.10 Порядку № 22-1 необхідності немає, адже такий обов`зок визначений законодавством.

З приводу доводів відповідача, що постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3, не передбачено форми довідки для призначення пенсії державного службовця по інвалідності, то суд їх відхиляє, так як зміст поданої заяви очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, важливим є те, що до заяви позивачем було долучено ряд відповідних документів.

Відповідно до позиції Верховного Суду (постанова від 27 листопада 2019 року по справі №748/696/17) щодо форми та змісту заяви, з якою позивач звернувся до Пенсійного органу, вказав на недопущення надмірного формалізму, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності свого рішення, суд приходить до переконання, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а будь-яких інших судових витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 26 квітня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, обчисленої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 з 22.04.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-Х11 «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області від 16.04.2021 року № 03-7180, № 03-7181.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (29013 м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, Код ЄДРПОУ- 21318350).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна