Справа № 520/10957/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
25 серпня 2021 р.Справа № 520/10957/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 та за апеляційною скаргою 12 Регіональна військово-лікарська комісія Міністерства оборони України по справі №520/10957/18

за позовом ОСОБА_2

до Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова (Немишлянського районного центру комлектування та соціальної підтримки м. Харкова) , 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України , Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України) , Головного військово-медичного управління Збройних Сил України третя особа Міністерство оборони України

про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
30.07.2021 через систему "Електронний суд" до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 по справі №520/10957/18 за позовом ОСОБА_2 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова (Немишлянського районного центру комлектування та соціальної підтримки м. Харкова), Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України), Командування Медичних сил Збройних Сил України, третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 для розгляду цієї справи сформовано судову колегію у складі: головуючого судді Любчич Л.В., суддів Спаскіна О.А., Русанової В.Б.

19.08.2021 на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на окрему ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2021 по справі №520/10957/18 за позовом ОСОБА_2 до 12 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, Немишлянського районного військового комісаріату м. Харкова (Немишлянського районного центру комлектування та соціальної підтримки м. Харкова), Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України), Командування Медичних сил Збройних Сил України, третя особа Міністерство оборони України про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Суддею Другого апеляційного адміністративного суду Русановою В.Б. заявлено самовідвід з посиланням на те, що вона брала участь (головуючий суддя Русанова В.Б., судді - Жигилій С.П., Перцова Т.С.) у розгляді даної справи №520/10957/18 по суті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2020, в межах розгляду якої ОСОБА_2 було три рази подано заяву про відвід колегії суддів, в обгрунтуванні яких, зазначив про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів.

Крім того, за заявою ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження №0000133 за фактом вчинення суддями Другого апеляційного адміністративного суду незаконних дій під час розгляду справи №520/10957/18 та постановлення по цій справі завідомо неправосудних судових рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" Європейський суд з прав людини вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено і гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є фактори, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуга проти України", від 28.10.1998 у справі "Ветштайн проти Швейцарії") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У преамбулі Кодексу суддівської етики, затвердженого 22.02.2013 ХІ З`їздом суддів України, зазначено, що забезпечення права кожного на судовий захист на основі принципу верховенства права, здійснення правосуддя від імені держави Україна винятково на підставі Конституції, законів України й міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, висувають високі вимоги до моральних якостей кожного судді.

В основі довіри до судової влади лежить віра кожного громадянина, суспільства в цілому в те, що об`єкт довіри (суд) добровільно бере на себе і виконує зобов`язання захистити інтереси громадянина та суспільства.

Згідно з пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи "Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів" незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Положення зазначеної статті випливають з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Вказаний принцип застосовується наступним чином. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

З урахуванням вищевикладеного та з метою уникнення сумнівів щодо неупередженості суддів при розгляді даної справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява судді Русанової В.Б.про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву судді Русанової В.Б. про самовідвід по справі № 520/10957/18 - задовольнити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Русанова В.Б. Спаскін О.А.