Справа № 215/5568/18
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 215/5568/18

адміністративне провадження № К/9901/17873/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів -Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №215/5568/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Держави України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича та зобов`язати його протягом 15-ти днів вжити заходи нормативно-правовим актом для забезпечення належної правової процедури, згідно заяви від 29 жовтня 2018 року вх. №С 17103-18 чим встановити формування єдиної правозастосовчої практики правового режиму впливу на поліпшення роботи установи;

- притягти до адміністративної відповідальності Державу України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича згідно пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, статті 60 Конституції України за протиправну бездіяльність, за незабезпечення захисту від порушень, незабезпечення охорони прав та законних інтересів, за незастосовану належну правову процедуру відповідно до заяви від 29 жовтня 2018 року;

- зобов`язати Державу України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича протягом 15 - ти днів надати документи згідно заяви від 29 жовтня 2018 року вх. №С 17103-18.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 11 травня 2021 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №215/5568/18. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 20 травня 2021 року визнав неповажними підстави пропуску строку касаційного оскарження і залишив касаційну скаргу без руху, встановивши скаржнику строк у десять днів з моменту отримання копії вказаної ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші підстави пропуску з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи; 3) документа про сплату судового збору.

На виконання зазначеної ухвали ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків, у якій, зокрема, заявив клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Проаналізувавши подане клопотання, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду була постановлена 15 жовтня 2020 року. Проте, ОСОБА_1 звернувся до суду із касаційною скаргою 11 травня 2021 року.

В обґрунтування поважності підстав пропуску процесуального строку вказує, що він вже звертався до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначене судове рішення, проте ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2021 року його первісну скаргу було повернуто. Вказує, що отримав зазначену ухвалу Верховного Суду 18 квітня 2021 року, а відтак, ним було дотримано тридцятиденний строк повторного звернення до суду.

Однак, таке тлумачення статті 329 КАС України є помилковим, оскільки, як випливає зі змісту цієї норми, тридцятиденний строк встановлений лише для первісного звернення із касаційною скаргою. При повторному ж її поданні, скаржник має звернутись до суду касаційної інстанції у максимально стислі строки або ж належним чином обґрунтувати неможливість такого звернення.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що, вирішуючи питання поновлення строку касаційного оскарження, суд оцінює дотримання строків звернення до суду не тільки на час подачі первісної касаційної скарги, а й з врахуванням усього проміжку часу до постановлення відповідної ухвали про поновлення або відмову у поновленні таких строків.

Варто зазначити, що підставою для повернення первісної скарги позивачу стало неусунення ним недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 29 грудня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху (отримана скаржником 4 лютого 2021 року). Такі недоліки не були усунуті і під час повторного звернення ОСОБА_1 до Верховного Суду.

Судом встановлено, що первісна скарга позивача була залишена Верховним Судом без руху, зокрема, з підстав пропуску встановленого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку. Однак, а ні на виконання цієї ухвали, а ні в подальшому, скаржником не було надано доказів в підтвердження поважності його пропуску. Так, ОСОБА_1 зазначив, що копію оскаржуваного судового рішення він отримав 3 грудня 2020 року, однак жодного доказу в підтвердження цій обставині не надав.

Отже, зважаючи на значний пропуск строку на касаційне оскарження (майже сім місяців), клопотання скаржника про його поновлення не можна вважати обґрунтованим, тому що невиконання вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.

Суд наголошує, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за потрібне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права й інтереси інших учасників правовідносин.

Отже, станом на день постановлення цієї ухвали, недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 20 травня 2021 року, скаржником не усунуто.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин і правового регулювання колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №215/5568/18.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №215/5568/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Козака Юрія Івановича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

…………………………….

…………………………….

…………………………….

Н.М. Мартинюк

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду