Справа № 640/15935/20
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2021 року м. Київ № 640/15935/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доКиївської митниці Держмитслужби
про скасування рішення про визначення коду товару,
ВСТАНОВИВ:

13.07.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якому просить суд:

- скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби (Відділ кодування та класифікації товарів у м. Києві та м. Бориспіль) про визначення коду товару № КТ-UА-2020 від 27.04.2020;

- стягнути з відповідача - Київської митниці Держмитслужби кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням про визначення коду товару № КТ-UА-2020 від 27.04.2020 в сумі 20 146,75 грн.

В якості підстав позову позивач зазначив, що 20.12.2019 між ним та компанією GG TRADING LLC., Грузія, було укладено зовнішньоекономічний договір № 02/19, відповідно до якого було погоджено поставку товару - «відходи та брухт на основі міді (у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки)»; 27.03.2020 було підписано Специфікацію, в якій окремо погоджено умови поставки товару із відповідним описом та позивачем видано інвойс № 1, де був вказаний товар із зазначеним вмістом міді в масовій частці товару 19,85%; 30.03.2020 до Київської митниці Держмитслужби було подано електронну декларацію ЕК10АА № UA100020/2020/001419, за якою заявлено до митного оформлення товар декларанта в митному режимі експорту за кодом УКТ ЗЕД 74040099; 27.04.2020 відповідачем прийнято рішення № КТ-UА-2020, за яким код товару, заявлений декларантом, змінено на ; позивач також стверджує про те, що відповідачем завдано шкоду у розмірі 20 146,75 грн, яка була сплачена позивачем за змушене зберігання товару на складі тимчасового зберігання.

Позивач, мотивуючи протиправність рішення відповідача № КТ-UА-2020 від 27.04.2020, зазначив, що відповідно до ст. 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД; позивач при класифікації товарів виходив із Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, затверджених Законом України «Про митний тариф України»; відповідно до Правила 1 для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого; за правилом 2 (b) класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3; товар класифікований за кодом (відходи і брухт мідні, - з мідних сплавів, - інші) виходячи з того, що загальна масова частка інших елементів становить понад 2,5% (примітка до групи 74 1b умова 2); проте, як вбачається із рішення відповідача, митний орган, визначаючи код товару декларанта, виходив із Пояснень до УКТ ЗЕД, затверджених наказом ДФС № 401 від 09.06.2015; в поясненнях до товарної позиції 7112, зокрема, зазначено, що до неї включаються брухт і відходи в металевій формі, придатні лише для добування дорогоцінних металів; до цієї товарної позиції також включаються відходи і брухт різних матеріалів, що містять дорогоцінні метали або сполуки дорогоцінних металів, які використовуються переважно для витягу дорогоцінних металів; проте, митний орган не зазначив, що саме може вказувати на можливість використовувати цей товар переважно для витягу дорогоцінних металів.

Разом з тим, позивач акцентував увагу і на тому, що ФОП ОСОБА_1 звертався до Київської митниці Держмитслужби листом № 02-01-20 від 21.02.2020 за наданням практичної індивідуальної митної консультації; Київською митницею Держмитслужби надано відповідь № 7-8-1/15/11/2996 від 14.02.2020, в якій не було заперечення щодо митного оформлення товарів за кодом «відходи і брухт мідні: - з мідних сплавів: - інші».

Серед іншого позивач просить відшкодувати йому і шкоду, яка завдана йому протиправним рішенням відповідача, внаслідок якого у ФОП ОСОБА_1 наявний обов`язок зберігати товар на складі тимчасового зберігання протягом 48 днів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Пащенку К.С.

20.07.2020 ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/15935/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

12.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач діяв в рамках законодавства; згідно з Висновком про хімічний склад зразків брухту та відходів на основі міді від 25.03.2020 № 202003-16, виданим аналітичною випробувальною групою лабораторій Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України, товар містить у своєму складі дорогоцінні метали; висновком Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби від 16.04.2020 № -0078 також підтверджено наявність у наданих для проведення експертизи зразках дорогоцінних металів; тому 27.04.2020 відділом кодування та класифікації товарів митниці прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-UА-2020, яким код товару УКТ ЗЕД змінено на код УКТ ЗЕД ; щодо стягнення шкоди у розмірі 20 146,75 грн, то позивач мав можливість залишити товари в автомобілі або одразу ж не чекаючи результатів експертизи випустити товари у відповідний митний режим (експорт) за тимчасовою митною декларацією, при цьому не розміщуючи товар на складі тимчасового зберігання, а отже правові підстави для відшкодування такої шкоди відсутні.

17.08.2020 до Окружного адміністративного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про уточнення предмету позову, в якій останній просить суд:

- скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби (Відділ кодування та класифікації товарів у м. Києві та м. Бориспіль) про визначення коду товару № КТ-UА-2020 від 27.04.2020;

- зобов`язати Київську митницю Держмитслужби здійснити митне оформлення товарів з описом: «Відходи та брухт на основі міді (у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки Вміст міді: 19,85%». Вага нето 21,58 тн за кодом УКТ ЗЕД 7404 00 99 00;

- стягнути з відповідача - Київської митниці Держмитслужби кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням про визначення коду товару № КТ-UА-2020 від 27.04.2020 в сумі 20 146,75 грн.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.12.2019 між ФОП ОСОБА_1 (Продавець) та компанією «GG TRADING LLC» (Покупець) укладено контракт № 02/19, предметом якого є купівля-продаж відходів та брухту на основі міді (у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки), згідно з додатками (специфікаціями) до контракту, які є невід`ємними частинами Контракту.

Відповідно до п. 1.1 контракту № 02/19 від 20.12.2019 детальні технічні дані, види, технічні параметри, кількість та вид товару будуть вказані у кожному окремому додатку. Брухт має українське походження та зібраний у промислових підприємств, організацій та фізичних осіб України з метою вилучення міді, екологічно обґрунтованим способом на підприємстві покупця. Одиниця виміру товару - метрична тонна.

27.03.2020 між сторонами контракту було підписано Специфікацію № 2, в якій окремо погоджено умови поставки товару із відповідним описом, де у графі «Найменування товару» зазначено «Відходи та брухт на основі міді у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки. Вміст міді: Cu - 19,85% (ДСТУ 3211:2009 / ГОСТ 1639:2009)», а у графі «вага, т» значиться « 21,588».

На виконання контракту № 02/19 від 20.12.2019, Продавцем 27.03.2020 видано інвойс, у якому зазначено товар, вміст міді в масовій частці товару та ціну поставки.

Для проходження процедури митного оформлення позивачем контролюючому органу було надано: митну декларацію № UA100020/2020/001419 від 30.03.2020; пакувальний лист № 1 від 20.03.2020; інвойс № 1 від 27.03.2020; міжнародну товарно-транспортну накладну № б/н від 30.03.2020; контракт № 02/19 від 20.12.2019; висновок № 202003-16 від 25.03.2020 про хімічний склад зразків брухту та відходів на основі міді (у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки); специфікацію № 2 від 27.03.2020; додаток № 1 від 20.01.2020 (специфікації) до контракту № 02/19 від 20.12.2019; лист Департаменту з питань управління відходами, екологічної безпеки та переходу до кругової економіки Міністерства енергетики та захисту довкілля України № 12.2.1-Вих/395-20 від 06.02.2020; копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 ; експертний висновок № 76 від 15.01.2020, виданий Торгово-промисловою палатою України; висновок про вміст токсичних компонентів у зразках відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки № 1931131 від 26.12.2019.

При декларуванні товару для проходження процедури митного оформлення позивачем визначено УКТ ЗЕД .

03.04.2020 Київською митницею Держмитслужби було проведено огляд товару з частковим розкриттям пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу для взяття проб та проведення його експертного дослідження, про що складено відповідний акт.

16.04.2020 листом за № 7.17-31-02/1-7.8/1355 Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на адресу Київської митниці Держмитслужби було направлено висновок № -0078 від 16.04.2020.

У зазначеному висновку встановлено, що: проба № 1 представляє собою фрагменти подрібнених текстолітових електронних друкованих плат, розміром за найбільшим лінійним виміром до 100±0,5 мм. Фрагменти містять пошкоджені електронні компоненти, такі як: резистори, конденсатори, транзистори, тощо та з`єднувальні доріжки з контактними групами; проба № 2 представляє собою дрібні фрагменти, імовірно текстолітових електронних друкованих плат та електронних компонентів таких плат, що подрібнені до розміру не більше 10-15±0,5 мм; за результатами дослідження рентгенофлуоресцентним методом аналізу у складі металевих частин/складових проб №№ 1, 2 виявлені кольорові метали (такі як мідь, алюміній, олово, свинець, нікель тощо), чорні метали (такі як залізо) та дорогоцінні метали (такі як золото, срібло); в наданому на дослідження стані вищезазначені фрагменти друкованих плат та електронних компонентів придатні лише для подальшої переробки, такої як добування металів; за результатами досліджень надані проби можуть бути віднесені до відходу і брухту електронних плат та аналогічних виробів, які містять дорогоцінний метал (наприклад, золото або срібло).

27.04.2020 відповідачем складено рішення № КТ-UA-2020 про визначення коду товару, яким змінено визначений позивачем УКТ ЗЕД товару на УКТ ЗЕД .

Незгода з рішенням відповідача від 27.04.2020 № КТ-UA-2020 про визначення коду товару обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

У ч. ч. 1-5, 7 ст. 69 МК України визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 67 МК України українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.

В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.

Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.

Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Відповідно до Указу Президента України «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» від 17.05.2002 № 466/2002 Україна приєдналась до вказаної Конвенції.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 3 Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів від 14.06.1983, що є частиною національного законодавства України, кожна Договірна Сторона Конвенції зобов`язується, за виключенням випадків застосування положень пункту а) даного параграфу, що її митно-статистичні номенклатури будуть знаходитися відповідно до Гармонізованої системи з моменту набуття чинності даної Конвенції по відношенню до цієї Сторони. Тим самим вона зобов`язується щодо своєї номенклатури митних тарифів і статистичної номенклатури: використовувати всі товарні позиції і субпозиції Гармонізованої системи, а також цифрові коди, що відносяться до них, без будь-яких доповнень або змін; застосовувати основні правила класифікації для тлумачення Гармонізованої системи, а також всі примітки до розділів, груп і субпозицій і не змінювати об`єм розділів, груп, товарних позицій і субпозицій Гармонізованої системи; дотримуватись порядку кодування, прийнятого в Гармонізованій системі.

Процедуру ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428, УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів.

Відповідно до п. 3 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428, УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Статтею 1 Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII встановлено, що митний тариф України, який є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Відповідно до примітки 8 групи 71 розділу XIV Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII за умови дотримання положення примітки 1 (a) до розділу VI товари, що відповідають опису товарної позиції 7112, повинні включатися лише до цієї товарної позиції і ні до якої іншої товарної позиції УКТЗЕД.

Відповідно до пункту (е) примітки 1 розділу XV Закону України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII цей розділ не включає вироби групи 71 (наприклад, сплави дорогоцінних металів, недорогоцінні метали, плаковані дорогоцінними металами, біжутерія).

Відповідно до назви товарної позиції 7112 до неї включаються відходи або брухт дорогоцінних металів чи металів, плакованих дорогоцінними металами; інші відходи або брухт з вмістом дорогоцінних металів чи сполук дорогоцінних металів, використовуванi головним чином для добування дорогоцінних металів.

Наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пояснення до товарної позиції 7112 до цієї товарної позиції включаються брухт і відходи в металевій формі, придатні лише для добування дорогоцінних металів або для використання як основу для виробництва хімічних реактивів.

До цієї товарної позиції також включаються відходи і брухт різних матеріалів, що містять дорогоцінні метали або сполуки дорогоцінних металів, які використовуються переважно для витягу дорогоцінних металів.

До неї, зокрема, включаються: (А) Зола з вмістом дорогоцінних металів або сполук дорогоцінних металів, яка утворюється в результаті спалювання фотографічних плівок, друкувальних плат і т.п.; (В) Відходи і залишки від механічної обробки дорогоцінних металів або металів, плакованих дорогоцінним металом, які утворяться в монетних дворах, ювелірних майстерних золотих і срібних справ майстрів і т.д., наприклад, зіскріби, пил, стружка і т.д., що утворяться під час розкрою, свердління, оброблення і т.д. (С) Брухт у вигляді зношених чи пошкоджених виробів (столові прилади, вироби золотих і срібних справ майстрів, каталізатори у вигляді дротяної сітки і т.д.), непридатних більше для використання за призначенням. Це не стосується до тих виробів, які можуть бути знову використані за призначенням як після ремонту, так і без нього, а також до виробів, які можна переробити для використання в інших цілях, не здійснюючи процесів відновлення дорогоцінних металів; (D) Відходи і брухт фотографічних пластинок, плівок, паперу, картону або текстильних матеріалів, які містять дорогоцінний метал як у вигляді металу, так і у вигляді сполук (наприклад, галогеніди срібла); (E) Відходи і брухт електронних плат та аналогічних виробів, які містять дорогоцінний метал (наприклад, золото або срібло); (F) Залишки металургійних, електролітичних і хімічних процесів, які містять дорогоцінний метал (наприклад, шлаки і шлами, що утворюються під час електролітичного очищення і гальванізації, залишки срібла з фотографічних фіксажних ванн).

Щодо коду 7404, то відповідно до назви товарної позиції 7404 до неї включаються відходи і брухт мідні.

Відповідно до Пояснень до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 № 401, до цієї групи включаються: (А) Штейни та інші проміжні продукти металургійного виробництва міді, а також необроблена мідь, мідні відходи і брухт (товарні позиції 7401 - 7405).

Положення Пояснень до товарної позиції 7204 стосовно відходів і брухту, поширюються з внесенням відповідних змін (mutatis mutandis) і на цю товарну позицію, крім мідної окалини і мідних залишків, які розглядаються в товарній позиції 2620. Мідні відходи цієї товарної позиції включають шлам, одержаний під час волочіння міді та який містить переважно мідний порошок, змішаний з мастилом, що використовується під час волочіння.

До цієї товарної позиції не включаються зливки або аналогічні необроблені форми з переплавлених мідних відходів і брухту (товарна позиція 7403).

Відповідно до Пояснення до товарної позиції 7204 «(А) Відходи та брухт» до цієї товарної позиції включаються відходи та брухт чорних металів, як визначено в Примітці 8 (а) до Розділу XV.

Відповідно до Примітки 8 (а) до розділу XV «відходи і брухт» - це металеві відходи і брухт, одержані у процесі виробництва або механічного оброблення металів, і металеві вироби, які остаточно не придатні для використання за призначенням внаслідок поломки, розрізів, зношення або інших причин.

Такі відходи і брухт чорних металів різноманітні за природою і, як правило, можуть бути таких видів: (1) Відходи та брухт у результаті виробництва або механічного оброблення чорних металів (наприклад, обрізки, ошурки та токарна стружка); (2) Вироби з чорних металів, певно непридатні для використання через поломку, надрізи, знос або з інших причин; з метою задоволення вимог користувачів до розмірів і якості відходи та брухт чорних металів зазвичай підготовляються за допомогою таких процесів: (а) різання ножицями або газовим різаком важких і довгих деталей; (b) пресування в пакети, особливо у разі легковагого брухту, використовуючи, наприклад, гідравлічний прес; (c) розбирання кузовів автомобілів та іншого легковагого брухту, після чого відбувається сортування (можливо, магнітне), щоб одержати досить чистий продукт високої щільності; (d) дроблення і пресування в брикети ошурок і стружки чорних металів; (e) дроблення старих виробів із заліза.

Відходи та брухт зазвичай використовуються для видобування металу шляхом їхнього переплавлення або для виробництва хімічних продуктів.

Проте до цієї товарної позиції не включаються вироби, які після ремонту чи реконструкції або без них можуть бути використані для виконання ними колишніх функцій чи пристосовані для інших цілей; також не включаються вироби, що можуть бути перероблені в інші товари без того, щоб їх спочатку відновили як первинний метал. Отже, до цієї товарної позиції не включаються, наприклад, сталеві конструкції, придатні для використання після заміни зношених частин; зношені трамвайні рейки, які можна використовувати як копальні стійки або переробити в інші вироби шляхом вторинного прокатування; сталеві напилки, придатні для повторного використання після очищення і виправлення.

До цієї товарної позиції також не включаються: (а) шлак, дрос, окалина або інші відходи виробництва чорних металів, навіть якщо вони придатні для видобування металу (товарна позиція 2619); (b) відходи та брухт, непридатні для безпосереднього використання в чорній металургії, тому що вони є радіоактивними (товарна позиція 2844); (c) розламані куски переробного чи дзеркального чавуну (товарна позиція 7201); (B) Зливки чорних металів для переплавлення (шихтові зливки)

Отже, законодавством регламентовано чіткий порядок та критерії для класифікації товарів за УКТ ЗЕД та, відповідно, визначення ставок мита на товар.

Перевіряючи правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного в цій справі рішення від 27.04.2020 № КТ-UA-2020 про визначення коду товару, суд звертає увагу на те, що у товаросупровідних документах, які подавалися позивачем для митного оформлення задекларованого товару, позивачем товар визначається як відходи і брухт мідні, що відповідає групі 7404 товарів, закріпленій у розділі XV до Закону України «Про Митний тариф України», та додатковим кваліфікаційним ознакам за кодом .

Разом з тим, доводи позивача про те, що цей товар не може бути класифікований за вказаним УКТ ЗЕД , оскільки вміст дорогоцінних металів дуже мізерний і переробка даного товару з метою вилучення дорогоцінних металів є економічно недоцільною (нерентабельною), суд вважає необґрунтованими, оскільки відсотковий вміст у складі товару дорогоцінних металів не є визначальною ознакою для класифікації товару. У цьому випадку визначальною ознакою класифікації товару є відповідність опису товару товарній позиції 7112.

Додатково суд акцентує увагу і на тому, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про металобрухт» металобрухт - непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплави.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про металобрухт» операції з металобрухтом, що містить дорогоцінні метали, здійснюються в порядку, визначеному законодавством.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1109 «Про затвердження переліків товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, та квот на 2020 рік» товар «Відходи або брухт дорогоцінних металів чи металів, плакованих дорогоцінними металами; інші відходи або брухт із вмістом дорогоцінних металів чи сполук дорогоцінних металів, використовувані переважно для добування дорогоцінних металів», код УКТ ЗЕД 7112, підлягає ліцензуванню.

Згідно висновку про хімічний склад зразків брухту та відходів на основі міді (у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки) № 202003-16 від 25.03.2020, виданого аналітичною випробувальною групою лабораторії Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН України, проведеного на замовлення ФОП ОСОБА_1 , результати визначеного хімічного складу зразків відпрацьованої комп`ютерної та побутової техніки в масових долях для дорогоцінних металів становлять: Au - 0,0015%; Ag - 0,198%; Pd - 0,0004%; Pt - <0,0001%.

Відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД Держмитслужби) від 16.04.2020 № -0078 за результатами дослідження рентгенофлуоресцентним методом аналізу у складі металевих частин/складових проб № № 1, 2 виявлені кольорові метали (такі як мідь, алюміній, олово, свинець, нікель тощо), чорні метали (такі як залізо) та дорогоцінні метали (такі як золото, срібло). За результатами досліджень надані проби можуть бути віднесені до відходу і брухту електронних плат та аналогічних виробів, які містять дорогоцінний метал (наприклад, золото або срібло).

З урахуванням вищевикладеного, використання товару за функціональним призначенням неможливе. В той же час, враховуючи вміст дорогоцінних металів (срібло, золото), переробка товару з метою добування дорогоцінних металів цілком вірогідна.

Що стосується посилання позивача на експертний висновок Торгово-промислової палати України від 15.01.2020 № 76 суд зазначає, що його об`єктивність та достовірність викликає сумніви, адже, на відміну від висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (СЛЕД Держмитслужби), експерт Торгово-промислової палати України керувався виключно документами без огляду товару та можливості впевнитися у спроможності до його використання саме за призначенням. В спірному випадку лише фактичне дослідження товару, а не тільки документів, має визначальне значення для його правильної класифікації згідно УКТ ЗЕД.

Щодо посилань позивача на допущення відповідачем формальних порушень при вирішенні питання щодо зміни задекларованого фізичною особою-підприємцем УКТ ЗЕД товару, зокрема, не зазначення у спірному рішенні видів допущених порушень правил класифікації товарів, які стали причиною визначення коду товару митницею, не запитування у позивача додаткових документів на підтвердження задекларованого коду товару, суд зазначає наступне.

Саме по собі порушення процедури прийняття рішення не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття рішення необхідно розуміти не як вимоги до самого рішення, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття рішення, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект рішення робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність рішення, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, суд вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.

Наведені правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 та відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковими для врахування судом при розгляді цієї справи.

Що стосується доводів позивача про те, що приймаючи рішення відповідач протиправно не врахував індивідуальні консультації, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкові консультації поділяються на індивідуальні та узагальнюючі.

Індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Функція податкової консультації полягає у допомозі платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або іншого нормативно-правового акта, який стосується оподаткування, і є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику щодо практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Як вбачається із консультацій Державної митної служби України від 16.03.2020 та Київської митниці Держмитслужби від 14.02.2020 заявнику надана інформація з приводу митного оформлення товару «Відходи та брухт на основі міді у вигляді подрібнених частин відпрацьованої комп`ютерної техніки та побутової техніки».

Однак, для правильного визначення коду товару необхідні висновки експертиз, які будуть підтверджувати склад товару, що переміщується через митний кордон України. Податкова консультація, у даному випадку, лише надає інформацію про критерії для віднесення товару до певної групи, однак саме визначення відповідності товару певній групі відбувається за індивідуальними особливостями товару.

До того ж, при наданні індивідуальної податкової консультації митний орган не мав можливості оглядати товар, встановити наявність у ньому дорогоцінних металів, а виходив лише виключено із інформації, яка була надана позивачем.

Суд акцентує увагу, що згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При цьому, в силу положень ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, як зазначає Верховний Суд в постанові від 13.11.2018 по справі № 805/528/17-а, згідно з принципом змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Втім позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, в той час як позиція митного органу щодо вірності визначення ним коду УКТ ЗЕД доведена належними, достатніми та допустимими доказами.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28.08.2018 (справа № 802/2236/17-а).

З огляду на все викладене вище та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається із платіжного доручення № 3 від 10.07.2020, позивачем за подачу позову до Окружного адміністративного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то питання про розподіл судових витрат (судового збору та витрат на професійну правничу допомогу) не вирішується.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 9, 72-78, 241-246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення, відповідно до ст. 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного ухвали.

Відповідно до пп. 15.5 п. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя К.С. Пащенко