Справа № 620/6269/21
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2021-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року Чернігів Справа № 620/6269/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Зон" до Північної митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд Зон» (далі також ТОВ «Трейд Зон», позивач) звернулось до суду з позовом до Північної митниці Держмитслужби (далі також відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2020/000131/2 від 24.12.2020 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 102030/2020/00244 від 24.12.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що з метою здійснення митного контролю та митного оформлення імпортованих товарів, ним подано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за основним методом, однак відповідач, за результатами опрацювання поданої митної декларації та документів, виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 102030/2020/00244 від 24.12.2020 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2020/000131/2 від 24.12.2020, відповідно до якого митну вартість товару визначено за резервним методом. Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з цим позовом.

11.06.2021 ухвалою суду розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного проведення без повідомлення(виклику)сторін.

11.08.2021 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.08.2021 позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

25.08.2021 ухвалою суду продовжено розгляд справи.

Представник відповідача подав суду відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що під час здійснення митного оформлення спірного товару митним органом встановлено розбіжність в поданих документах та відсутність усіх відомостей щодо складових митної вартості товару, в зв`язку з чим виникли сумніви в достовірності заявленого рівня митної вартості. У подальшому, за результатами опрацювання документів митним органом встановлено: відмінність коносаментів, а саме до митного оформлення надано коносамент № LSSZEC201003170, а в митній декларації країни відправлення зазначено коносамент за іншим номером - 205566714 та відмінність кодів товару згідно УКТ ЗЕД - в митній декларації країни відправлення вказано (група товарів «конструкції будівельні збірні»), а до митного оформлення заявлено товар «душові кабіни» за кодом згідно УКТ ЗЕД . Отже, митну вартість товару «душові кабіни» скориговано за резервним методом шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості від 24.12.2020 №UA102000/2020/000131/2 з розрахунку 1,91 USD/кг відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби - митні декларації від 29.10.2020 №UA110130/2020/031362 та від 18.12.2020 №UA100110/2020/609711. Відповідач вважає, що у митниці були усі законні підстави для виникнення обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості. Враховуючи вищевикладене, відповідач звернув увагу суду на те, що митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, просить врахувати суд позицію відповідача щодо стягнення судових витрат, викладену у відзиві.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01.06.2020 між XUANCHENG CHONG AІ SANITARY WARE CO., LTD (Китай), (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трейд Зон» (Покупець) укладено контракт міжнародної поставки MVIVIA202020 (далі-Контракт).

Відповідно до умов п. 2. 1 Контракту кількість і номенклатура кожної окремої партії товару вказується Постачальником в інвойсі.

Пунктами 4. 1 та 4. 3 Контракту передбачено, що поставка товару здійснюється транспортом Постачальника на умовах FOB: Шанхай у відповідності до правил Інкотермс 2010. Поставка товару здійснюється згідно інвойсів на кожну окрему партію.

На кожну партію товару Постачальник надає наступні документи: Коносамент, рахунок фактуру, пакувальний лист (п. 4.7 Контракту).

Також сторони дійшли згоди, що ціна асортиментної одиниці товару встановлюється в доларах США згідно з умовами FOB Шанхай ( п. 6.1 Контракту).

Відповідно до п. 7.3. Контракту Покупець зобов`язаний сплатити вартість товару визначену в інвойсі протягом 180 днів з дати інвойсу.

Згідно інвойсу № VIVIA202008-1 від 30.10.2020 здійснено поставку товару «душова кабіна» на загальну суму 33872,50 дол. США, наявний в матеріалах справи з перекладом.

З метою митного оформлення товару, ТОВ «Трейд Зон» подано відповідачу митну декларацію № UA102030/2020/641307 від 23.12.2020, а також наступні документи:

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 30.10.2020;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №VIVIA202008-l від 30.10.2020

- Коносамент (Bill of lading) №LSSZEC201003170 від 05.11.2020;

- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №434 від 21.12.2020;

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №20С4401А0936/0265 від 09.12.2020;

- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №2339 від 21.12.2020;

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №VIVIA202020 від 01.06.2020;

- Договір про надання послуг митного брокера №29 від 01.12.2020;

- Договір (контракт) про перевезення №3-12/19 від 03.12.2020, що не заперечується відповідачем.

Позивачем під час декларування вказаного товару заявлено митну вартість за основним методом (за ціною Контракту), з розрахунку 1,72 USD/кг.

За результатами перевірки МД від 23.12.2020 №UA102030/2020/641307 та доданих документів відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На пропозицію митного органу позивачем надано митну декларацію країни відправлення від 30.10.2020 № 03392420.

24.12.2020 відповідачем складено картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 102030/2020/00244 від 24.12.2020 та прийнято рішення № № UA 102000/2020/000131/2 про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товару «душові кабіни» скориговано за резервним методом, з розрахунку 1,91 USD/кг відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби - митні декларації від 29.10.2020 №UA110130/2020/031362 та від 18.12.2020 №UA100110/2020/609711(а.с. 23).

У графі 33 спірного рішення зазначено причини здійснення коригування митної вартості: пунктом 7. 3 Контракту передбачена сплата коштів за партію товару протягом 180 днів з дати інвойсу. Пунктом 1.2 Контракту передбачено, що в інвойсі вказуються умови оплати, але в інвойсі від 30.10.2020 №VIVIA202008-l такі дані відсутні, що не має можливості однозначно упевнитися в достовірності заявленої митної вартості та перевірити її числове значення. Маркування виробника та інформація про нього відсутня, тому неможливо ідентифікувати, що даний товар саме виробництва XUANCHENG CHONG Al SANITARYWARE CO., LTD (Китай). Враховуючи встановлені розбіжності, відсутність усіх відомостей щодо складових митної вартості, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, виникли сумніви в достовірності заявленого рівня митної вартості, тому запропоновано позивачу надати додаткові документи.

За результатами опрацювання документів митним органом встановлено: відмінність коносаментів, а саме до митного оформлення надано коносамент №LSSZEC201003170, а в митній декларації країни відправлення зазначено коносамент за іншим номером 205566714, та відмінність кодів товару згідно УКТ ЗЕД - в митній декларації країни відправлення вказано (група товарів «конструкції будівельні збірні»), а до митного оформлення заявлено товар «душові кабіни» за кодом згідно УКТ ЗЕД .

У зв`язку з неподанням усіх документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 3 ст. 53 МКУ, позивачу відмовлено у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та визначено митну вартість товару самостійно митним органом. Митну вартість товару скориговано відповідно до ст. 64 МКУ за резервним методом, а саме відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби - митні декларації від 29.10.2020 №UA110130/2020/031362 та від 18.12.2020 №UA100110/2020/609711 з розрахунку 1,91 USD/кг (а.с.23 зворот).

Наведені причини зазначені і у картці відмови №UA 102030/2020/00244 від 24.12.2020.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується та виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1ст. 1 Митного Кодексу України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з ч. 1ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 ст. 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1статті 257 Митного кодексу України).

За змістом ч.6 ст. 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Ст. 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

У ч. 2, 3, 5 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Окрім того, це узгоджується із зазначеними у ст. 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі та заохочення доброчесності.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2, 4, 5, 10 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Перевіряючи доводи відповідача, суд звертає увагу на те, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України, а також на пропозицію митного органу, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого ч.2 ст. 53 МК України.

При цьому найменування товару «душова кабіна» та ціна товару 33872,5 дол. США відображені у наданому позивачем інвойсі №VIVIA202008-l від 30.10.2020 та сертифікаті товару від 09.12.2020 № 20С4401А0936/02656, наявного в матеріалах справи з перекладом.

Посилання відповідача у спірних рішеннях як на підставу застосування резервного методу на те, що в інвойсі №VIVIA202008-l від 30.10.2020 відсутні умови оплати товару, що суперечить п. 1.2 Контракту, суд відхиляє з огляду на таке.

Інвойс (рахунок- фактура) - це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їх кількість та кошти, які покупець має сплатити за такі послуги.

Відповідно до Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми викладення та укладення угод.

Так, п. 1.2 Контракту передбачено, що умови оплати, умови та строки поставки вказуються в платіжних документах Продавця -інвойсі.

Проте у п. 7.1 та п. 7. 3 Контракту сторони домовились, що оплата за кожну партію товару здійснюється Покупцем в доларах США шляхом перерахування на рахунок Постачальника на протязі 180 днів з дати інвойса. Отже, за домовленістю сторін, яка знайшла своє відображення в Контракті визначено предмет правовідносин між сторонами, умови їх здійснення, порядок, способи та строки розрахунків.

При цьому суд зазначає, що інвойс №VIVIA202008-l датований 30.10.2020, тому на час прийняття спірних рішень 24.12.2020, строк оплати, передбачений п. 7.3 Контракту ще не закінчився. Однак вказане залишилися поза увагою митного органу, що призвело до неправомірного витребування митним органом додаткових документів.

Щодо доводів відповідача про відсутність маркування виробника та інформації про виробника товару, що унеможливлює ідентифікувати товар, то суд їх відхиляє, оскільки декларантом до пакету документів додавався сертифікат походження товару в Китайській народній республіці. Отже, підтверджувалася країна походження товару.

Наявності преференцій, пов`язаних з тим, постачається товар від виробника або від третьої особи, законодавством не передбачено.

Крім того, питання виробника товарів не впливає на митну вартість товарів, і факт не зазначення підприємства-виробника не включений у визначений ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України перелік підстав для запиту додаткових документів.

Щодо посилань відповідача на розбіжність у номері коносаменті та зазначенні коду товару в МД країни відправлення і поданої до митного оформлення декларації, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач у заяві від 18.08.2021, при оформленні морського перевезення вантажу, згідно сталої морської практики оформлюється одночасно два типи коносаментів: лінійний коносамент (Master bill of loading) та домашній коносамент (House bill of loading). Лінійний коносамент видається морським перевізником і підписується капітаном (або лінійним агентом, представником судноплавної компанії) та передається експедитору/агенту. Лінійний коносамент підтверджує замовлення/бронювання певного вантажомісця на судні (згідно ваги вантажу, типу контейнеру та інше) для перевезення до конкретного порту.

В даному випадку спочатку був оформлений лінійний коносамент під номером зазначеним в декларації країни відправлення щодо перевезення в Одесу вантажу з зазначенням ваги вантажу та номеру контейнеру. Домашній коносамент видається вже безпосередньо експедитором зі вказівкою даних про фактичних відправника та отримувача вантажу. В даному випадку, експедитором (після оформлення лінійного коносаменту) був виданий домашній коносамент за № MRFB17100632.

З урахуванням викладеного, судом встановлено не розбіжності у номерах коносаментів, а не врахування митним органом специфіки укладення договорів морського перевезення вантажів, коли обидва документи одного й того ж вантажу, оформлюються з різних підстав на різних етапах морського перевезення. На час оформлення митної декларації країни відправлення, у вантажовідправника були дані лінійного коносаменту, які й були зазначені останнім. Дані домашнього коносаменту у вантажовідправника бути не могли, оскільки сторонами в даному товарно-супровідному документі зазначались вже експедитор та отримувач вантажу. Посилання в митній декларації країни відправлення на номер лінійного коносаменту не свідчить про наявність розбіжностей та про можливе заниження позивачем митної вартості товарів оскільки не має відношення до числових показників.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (ст. 257 МК України).

Частиною 7 ст.257 МК України передбачено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також, для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення, вносяться відомості, передбачені частиною восьмою вказаної статті, у тому числі відомості про найменування товару, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, зазначені у цій статті. Серед таких відомостей є код товару згідно з УКТ ЗЕД, ставки митних платежів та суми митних платежів.

Відповідно до п.3 розділу І Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №650 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397 (надалі - Порядок), контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Пунктами 1, 2 Розділу ІІІ Порядку визначено, що декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Кодексу.

Згідно з ч.1-5 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Як встановив суд, Постачальником в експортній декларації вказано код товару ), а позивачем по найменуванню товару «душові кабіни» до митної декларації внесено код товару згідно УКТ ЗЕД .

Відповідач у відзиві не заперечує, що до митного оформлення декларантом подані документи саме на товар «душові кабіни» за кодом УКТ ЗЕД - .

Митним кодексом встановлено обов`язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Однак відповідач у спірних рішеннях не зазначив в чому саме розбіжність в номері коносаменті та коді товару викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також не обґрунтував необхідність перевірки спірних відомостей та не зазначив документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, з урахуванням наведеного, розбіжності у номері коносаменту та номері коду УКТ ЗЕД не спростовують визначену декларантом митну вартість товарів.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів відповідача, митну вартість товарів спірного товару скориговано за резервним методом, а саме відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби - митні декларації від 29.10.2020 NoUA110130/2020/031362 та від 18.12.2020 №UA100110/2020/609711, згідно яких вартість душових кабін (у розібраному стані) становить 1,91 USD/кг на умовах FOB - CN. Митну оцінку товару здійснено за резервним методом з розрахунку 1,91 USD/кг.

Разом з тим, наявність у митного органу інформації, що товар, подібний тому, який задекларований позивачем, раніше розмитнювався за іншою вартістю, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої позивачем митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 року у справі №260/718/19 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Верховний Суд зауважив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається лише при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Із системного аналізу наведених норм права випливає висновок про те, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом - за ціною угоди щодо ідентичних товарів.

Між тим, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень п.2 та п. 4 ч. 2 ст. 55 МК України.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення.

За приписами ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Даючи оцінку оскаржуваним рішенням відповідача, які зумовили звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що такі не відповідають визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах та порушують право позивача на митне оформлення товару.

Отже, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4540,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Північної митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA 102000/2020/000131/2 від 24.12.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 102030/2020/00244 від 24.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд Зон» судовий збір в розмірі 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок грн), сплачений відповідно до платіжного доручення № 592 від 14.01.2021.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Трейд Зон" вул.Ділова, 5, к.2,м.Київ,03150, .

Відповідач: Північна митниця Державної митної служби України просп.Перемоги, буд.6,м.Чернігів,14017 .

Повний текст рішення виготовлено 26 серпня 2021 року.

Суддя І.І. Соломко