Справа № 540/3470/21
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3470/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Одеса) про зняття арешту з майна,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить:

- зняти арешт, накладений на підставі постанови про накладення арешту від 01.02.2012, винесеної старшим державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Чорним А.С. в рамках ВП № 29193493 з всього майна ОСОБА_1 ,

- зобов`язати Корабельний районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження нерухомого майна №41457214, вид обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 13.02.2012 реєстратором Херсонською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №29193493 від 01.02.2012 року, виданої відділом ДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, д/в Чорний А.С .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що в червні 2021 року позивачці стало відомо про наявність обтяження всього належного йому нерухомого майна за реєстраційним №41457214. Арешт було накладено на підставі постанови відділу ДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні №29193493 від 01.02.2012. На звернення позивача до Корабельного РВ ДВС м. Херсона Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), який є правонаступником відділу ДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, з заявою про зняття арешту, останнім було повідомлено листом №21959 від 15.04.2021 про те, що виконавче провадження № 29193493, яке було відкрито 23.09.2011 на підставі постанови Комишанської селищної ради № 33 від 23.09.2011 про стягнення з позивачки штрафу, було завершено 31.10.2012 на підставі п. 5 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа стягувачу у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи); та зазначено, що всі виконавчі провадження, відкриті відносно позивача були завершені та знищені за закінченням строку їх зберігання.

Будь-які відкриті виконавчі провадження щодо неї відсутні, як і відсутній борг. Оскільки виконавче провадження щодо неї завершено, а арешт не знятий, відмова державної виконавчої служби в знятті арешту з майна позивачки суперечить законодавству та порушує її права вчиняти дії щодо належного їй майна, вільно розпоряджатися ним.

Ухвалою від 03.08.2021 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 16.08.2021. Представник позивача подав заяву про розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надіслав, участі уповноваженого представника в судовому розгляді справи не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Суд не визнавав обов`язковою участь відповідача в судовому засіданні.

Суд вважає можливим вирішити даний адміністративний спір в письмовому провадженні, за наявними у справі доказами.

Встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, з урахуванням такого.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №263710116 від 30.06.2021 вбачається, що на майно ОСОБА_1 накладено обтяження - арешт нерухомого майна на підставі постанови відділу ДВС Комсомольського райуправління юстиції у м. Херсоні № 29193493 від 01.02.2012 про примусове виконання постанови Комишанської селищної ради № 33 від 23.09.2011 про стягнення штрафу з позивачки.

На звернення до відповідача, який є правонаступником ВДВС Комсомольського райуправління юстиції у м. Херсоні, позивачка отримала відповідь від 15.04.2021 № 2/959 про те, що виконавче провадження № 29193493 внаслідок завершення на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (повернення виконавчого документа стягувачу у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи), 30.10.2012 передано до архіву, в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання.

Позивачка звернулась до відповідача із заявою про зняття арешту з майна від 14.05.2021, доказів надання відповідачем відповіді суду не надано.

Зі змісту листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області від 15.06.2021 № 12212/12.4-25, адресованого представнику позивачки, слідує, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні Дніпровського, Суворовського та Корабельного відділів ДВС не перебуває виконавчих проваджень, де станом на 10.06.2021 позивачка є боржником.

Наявність обтяження у вигляді арешту нерухомого майна обмежує право власності позивача, тому вона звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи цей спір, суд керувався наступними приписами законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд приймає до уваги, що станом на день звернення до суду позивач втратив статус боржника, оскільки виконавче провадження завершено.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що порядок примусового виконання рішень визначений Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (надалі - Закон №606-XIV), що був чинний на момент відкриття та закінчення виконавчого провадження, у якому було накладено арешт на нерухоме майно позивачки, втратив чинність 05.01.2017.

В свою чергу ч. 2 ст. 74 Закону "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-УІІ , який діє станом на день подання позову до суду, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Підставою позову є неправомірні, на думку позивачки, дії органу Державної виконавчої служби при поверненні виконавчого документа (постанови селищної ради) у вигляді не зняття арешту з майна, тому такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Частиною першою статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" № 606 встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Згідно з положеннями статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

- закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

- повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

- повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав - згідно із статтю 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 55 Закону № 606 арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Положеннями статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачалось, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Згідно з приписами статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту.

Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачався порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем, при прийнятті судом рішення про зняття арешту, або за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту.

Відповідно до зазначеної статті і приписів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердж. наказом Мінюсту України від 02.04.2012 №512/5, відділ державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції, завершуючи виконавче провадження (в рамках якого було накладено арешт на нерухоме майно позивачки) повинний був зняти арешт з майна при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте державним виконавцем у виконавчих провадженнях цього зроблено не було.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Таким чином, відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобов`язань позивачки та які б підтверджували обгрунтованість існування арешту.

На сьогодні діє ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-УІІ від 02.06.2016, ч.3 якої передбачає, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу Державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (в тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку зі значним ступенем його зношення, пошкодження; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного в частині шостій статті 61 цього закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Із наведеної норми вбачається, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби лише в разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Виконавче провадження, в межах якого на майно позивача накладено арешт, на виконанні у відповідача не перебуває, воно закінчено та знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, враховуючи це, у державного виконавця відсутня можливість винести в межах цього виконавчого провадження постанову про зняття арешту з майна боржника.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними доказами правомірності існування на сьогодні накладеного на майно позивача арешту, тому суд задовольняє вимогу про його зняття, оскільки не зняття арешту з майна позивачки є протиправною бездіяльністю органу ДВС, і порушені права підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивачки.

Відповідно до ст.ст. 9, 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Щодо зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про арешт нерухомого майна позивачки, то суд вважає таке формулювання позовних вимог є некоректним, оскільки зняття арешту має відбуватись шляхом внесення відповідного запису про зняття арешту.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позов задовольняється, позивачу відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 29193493.

Зняти арешт, накладений на підставі постанови про накладення арешту від 01.02.2012, винесеної старшим державним виконавцем Корабельного РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області Чорним А.С. в рамках ВП № 29193493 на рерухоме майно ОСОБА_1 .

Зобов`язати Корабельний районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () вчинити дії по зняттю арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Корабельного районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому, апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений та підписаний 25.08.2021.

Суддя В.В. Хом`якова

кат. 105000000