Справа № 420/1616/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1616/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року, прийняте у складі суду судді Танцюри К.О. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКОМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОКОМ» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2020р. №3332/15-32-04-12.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКОМ» задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 17.12.2020 р. №3332/15-32-04-12.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКОМ» відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідно до фактичних обставин справи, ГУ ДПС в Одеській області, було проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКОМ», за результатами якої було встановлено завищення від`ємного значення об`єкту оподаткування. Апелянт вказує, що порушення виникло у зв`язку з тим, що підприємством були враховані дані уточнюючих декларацій з податку на прибуток за 2016, 2017 та 2018 роки, які були не визнані податковою звітністю, так як податкові декларації було надано з порушенням вимог пункту 46.2 статті 46, статті 137 ПК України, що в свою чергу призвело до заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 1927001,00 грн.

Апелянт також звертає увагу, що листами ГУ ДПС в Одеській області від 19.02.2020 №2457/10/25-32-04-07, від 20.02.2020 №2549/10/25-32-04-07 ТОВ «ОКОМ» було повідомлено, що уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2016, 2017 роки надані з порушенням вимог п. 46.2 ст. 46, ст. 137 ПК України та не визнані податковою звітністю. Апелянт вказує, що зазначені листи про невизнання податкової звітності було направлено платнику в поштовому конверті, який було повернуто поштою 07.05.2020 року у зв`язку із закінченням строку зберігання. Враховуючи викладене, апелянт вважає, що прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області податкове повідомлення-рішення від 17.12.2020 року є повністю обґрунтованим.

Позивач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ОКОМ» направлено уточнюючі декларації з податку на прибуток за 2016, 2017, 2018 роки у зв`язку зі збитками у 2016 році у розмірі 15288 692,00 грн., пов`язані з падінням курсу гривні при перерахуванні тіла кредиту в іноземній валюті.

Згідно квитанцій №2 уточнюючі декларації з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019 роки доставлено до ДПС та прийнято-18.02.2020р, 19.02.2020р. та 20.02.2020р.(а.с.69, 86, 105 т.1).

Листами Головного управління ДПС в Одеській області від 19.02.2020 №2457/10/25-32-04-07 та від 20.02.2020 №2549/10/25-32-04-07, ТОВ «ОКОМ» було повідомлено, що уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2016, 2017,2018 роки надані з порушенням вимог п. 46.2 ст. 46, ст. 137 ПК України та не визнані податковою звітністю (а.с.159-160)

06.11.2020р. головним державним ревізором інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2019 рік платника податку ТОВ «ОКОМ», за результатами якої складено акт №385/15-32-04-12/37946597(а.с.17-19 т.1).

У ході проведеної перевірки перевіряючими встановлено, що у порушення п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України ТОВ «ОКОМ» завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування, визначеного відповідно до п.54.1 ст.54, п.57.1 гл. 4 розділу ІІ Податкового кодексу України та вимог Наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015р. №897. Так, підприємством у дод РІ ряд. 3.2.4 перенесено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років -16162930,00грн., що призвело до від`ємного значення різниць, які виникають відповідно до Податкового кодексу України в сумі 16162930,00грн. у ряд. 03 декларації. Однак підприємством було задекларовано в декларації з податку на прибуток за 2019 рік фінансовий результат до оподаткування (прибуток) в сумі 1749841,00грн. Порушення виникло у зв`язку з тим, що підприємством були враховані дані уточнюючих декларацій з податку на прибуток за 2016, 2017, 2018 роки, які були не визнані податковою звітністю, так як податкові декларації було надано з порушенням вимог п. 46.2 ст.46, ст.137 Податкового кодексу України. Таким чином, підприємством безпідставно перенесено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років-14413089,00грн., що призвело до завищення збитків в сумі 14413089,00грн., заниження об`єкту оподаткування на 10705559 грн. по ряд. 04 декларації та заниження податку на прибуток на 1927001 грн. по ряд. 06, 17, 19 декларації.

Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області від 17.12.2020р. №3332/15-32-04-12 на підставі акту №385/15-32-04-12/37946597 від 06.11.2020р. збільшено суму грошового зобов`язання по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1927001,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 481750,25грн. (а.с.15 т.1).

Вважаючи виказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття податкового повідомлення рішення від 17.12.2020 р. №3332/15-32-04-12 контролюючим органом було отримано від ТОВ «ОКОМ» уточнюючі показники податкових зобов`язань з податку на прибуток, однак неправомірно та безпідставно не було враховано під час прийняття зазначеного податкового повідомлення рішення.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.п.61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, підпунктом 62.1.3 п.62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 76.1. ст.76 ПК України встановлено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згідно із п.46.5 ст.46 Податкового кодексу України форма податкової декларації встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 48.3 ст.48 ПК України встановлено, що податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);місцезнаходження (місце проживання) платника податків;найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною;ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до п.49.11. ст.49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з пунктом 49.1 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2 ст.49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають (пункт 49.8 статті 49 ПК України).

Згідно з пунктом 49.9 статті 49 ПК України за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За приписами пункту 49.10 статті 49 ПК України відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.

Статтею 50 ПК України регламентовано особливості внесення змін до податкової звітності.

Так, відповідно до пункту 50.1 статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ОКОМ» направлено уточнюючі декларації з податку на прибуток за 2016, 2017, 2018 роки у зв`язку зі збитками у 2016 році у розмірі 15288 692,00 грн., пов`язані з падінням курсу гривні при перерахуванні тіла кредиту в іноземній валюті.

Згідно квитанцій №2 уточнюючі декларації з податку на прибуток за 2017, 2018, 2019 роки доставлено до ДПС та прийнято-18.02.2020р, 19.02.2020р. та 20.02.2020р.(а.с.69, 86, 105 т.1).

Листами Головного управління ДПС в Одеській області від 19.02.2020 №2457/10/25-32-04-07 та від 20.02.2020 №2549/10/25-32-04-07, ТОВ «ОКОМ» було повідомлено, що уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток за 2016, 2017,2018 роки надані з порушенням вимог п. 46.2 ст. 46, ст. 137 ПК України та не визнані податковою звітністю (а.с.159-160)

Згідно п.46.2 ст.46 ПК України визначено, що платник податку на прибуток (крім платників податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом) подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу. Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають разом з податковою декларацією за відповідний податковий (звітний) період звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), складені до перевірки фінансової звітності аудитором. Звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати) подаються платниками податку згідно з цим абзацом за формою, визначеною згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.Фінансова звітність або звіт про фінансовий стан (баланс) та звіт про прибутки та збитки та інший сукупний дохід (звіт про фінансові результати), що подаються відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток підприємств (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, розрахунку частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку) та її невід`ємною частиною. Платники податку на прибуток, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" зобов`язані оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським звітом, подають контролюючому органу річну фінансову звітність, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом у строк не пізніше 10 червня року, наступного за звітним. У разі неподання (несвоєчасного подання) річної фінансової звітності, яка підлягає оприлюдненню разом з аудиторським звітом, застосовується відповідальність, передбачена пунктом 120.1 статті 120 цього Кодексу, для подання податкових декларацій (розрахунків). Для частини чистого прибутку (доходу) податковими (звітними) періодами є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. Для господарських товариств, корпоративні права яких частково належать державі, та господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) яких належать господарським товариствам, частка держави в яких становить 100 відсотків, що не прийняли рішення про нарахування дивідендів до 1 травня року, який настає за звітним, податковим (звітним) періодом є календарний рік. При цьому розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку складається наростаючим підсумком та подається до контролюючих органів разом з фінансовою звітністю у строки, передбачені статтею 49 цього Кодексу. Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, складають та подають з відповідною податковою декларацією фінансову звітність за перше півріччя минулого звітного року, за минулий звітний рік та за перше півріччя поточного звітного року. Платники частини чистого прибутку (доходу) та/або дивідендів на державну частку, визначені Законом України "Про управління об`єктами державної власності", подають розрахунок частини чистого прибутку (доходу), дивідендів на державну частку за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та фінансову звітність. Неприбуткові підприємства, установи та організації, визначені пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, подають звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та річну фінансову звітність.

Статтею 137 ПК України визначено порядок обчислення та сплати податку на прибуток підприємств.

Водночас, відповідно до вимог п. 49.11.1 ст. 49 ПК України разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв`язку, - протягом п`яти робочих днів з дня її отримання (п. 49.11.1 ПК України).

Як вбачається з листів податкового органу від 19.02.2020 №2457/10/25-32-04-07 та від 20.02.2020 №2549/10/25-32-04-07, останні не містять фрази про відмову у прийнятті уточнюючих податкових декларацій платника податків, натомість у них зазначено, що податкова звітність складена з порушенням норм ПК України, а тому не визнана як податкова звітність. Отже, фактично відповідач не прийняв саме повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, а надіслав позивачу лист про невизнання його декларації податковою звітністю, чим порушив пункт 49.11 статті 49 ПК України.

При цьому податковим законодавством контролюючий орган не наділений повноваженнями щодо невизнання податкової декларації документом податкової звітності, тобто надання їй статусу «не визнана як податкова декларація», оскільки у відповідності до статей 48 та 49 ПК України податковий орган має право або прийняти податкову декларацію, або відмовити у її прийнятті.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС в Одеській області не зазначено яким саме вимогам, що передбачені п.46.2 ст. 46 та ст.137 ПК України не відповідають уточнюючі податкові декларації з податку на прибуток, при цьому вказані уточнюючі податкові декларації містять всі необхідні реквізити.

Крім того, відповідач не дотримався строку для повідомлення позивача про відмову у прийнятті уточнюючих податних декларацій який, згідно п.п. 49.11.1 п.49.11 ст. 49 ПК України становить п`ять робочих днів з моменту отримання податкових декларацій. Так, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 162-163, т. 1), зазначені листи було направлено на адресу позивача лише 04.04.2020 року, до того ж вказані листи не отримано позивачем, а конверт повернуто відповідачу із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки листи Головного управління ДПС в Одеській області від 19.02.2020р. №2457/10/25-32-04-07 та від 20.02.2020р. №2549/10/25-32-04-07 не містять конкретних підстав та мотивів неприйняття уточнюючих декларацій, неприйняття зазначених уточнюючих податкових декларацій є неправомірним, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОКОМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва