Справа № 159/3919/21
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/3919/21
Провадження № 2-а/159/95/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (усного) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції України Національної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 09.07.21 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом. Просить скасувати постанову серії ДП 18 № 459906 від 03.07.21 р., винесену поліцейським - інспектором роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП ст. лейтенантом поліції Бублій О.В. про накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу за ч. 6 ст. 121 КУпАП в розмірі 850 грн (далі - оскаржувана постанова); закрити провадження у справі. Зазначає, що 03.07.21 р. його було притягнуто до адмінвідповідальності у виді штрафу в сумі 850 грн. Приводом до накладення адмінстягнення стало врахування вказаним вище поліцейським того, що він ніби - то вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. А саме, що він ніби - то о 03 год. 17 хв. 01.07.21 р. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Варшавській, 23, керував т/з марки «Фольксваген пассат», д. н. з. НОМЕР_1 , з д. н. з., що не освітлювався у темну пору доби; що неможливо було роздивитись д. н. з. із відстані 20 м, чим порушив п. 2.9 «В» ПДР України, вчинивши адмінправопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. Своєї винуватості він не визнає. Зазначає, що, дійсно, у вказаний у оскаржуваній постанові час він знаходився у м. Ковелі Волинської області, однак, по вул. Заводській. До авта, у якому він знаходився, підійшов поліцейський та сказав, що щодо нього буде винесено постанову; що він керував т/з, д. н. з. якого не освітлюється. Він це заперечив, просив надати йому докази його винуватості, у чому поліцейський відмовив йому. Він просив відкласти розгляд справи на іншу дату, що було задоволено і розгляд справи було перенесено на 03.07.21 р.. 03.07.21 р. відбувся розгляд справи і щодо нього було винесено оскаржувану постанову, хоча доказів його винуватості він не побачив. Вважає, що дії поліцейського по винесенню оскаржуваної постанови за таких обставин були незаконними, не відповідали вимогам ст. 283 КУпАП. Так місце ніби - то скоєного ним правопорушення і місце зупинення т/з є відмінним. Покликаючись на ч. 6 ст. 121 КУпАП, зазначає, що він не рухався, т/з - стояв. Додані до оскаржуваної постанови докази є недопустимими. Покликаючись на п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, зазначає, що його права при винесенні оскаржуваної постанови були порушені. Покликаючись на ст. ст. 9, 245, 251, 252 КУпАП, ст. 62 Конституції України, просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 12.07.21 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному (усному) провадженні.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 19.07.21 р..

23.07.21 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечив у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що поліцейським - інспектором роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП Бублій О.В. при здійсненні патрулювання о 03 год. 17 хв. було виявлено факт вчинення адмінправопорушення: водій т/з марки «Фольксваген пассат», н. з. НОМЕР_1 , керував т/з із д. н. з., що не освітлювався у темпу пору доби, неможливо було розгледіти д. н. з. з відстані 20 м, чим порушив п. 2.9, пп. «в» ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 6 ст. 121 КУпАП. Оскаржувана постанова є законною. З покликанням на ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. ст. 31, 32, 35 Закону України «Про національну поліцію», ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.9, пп. «в» ПДР України, ст. ст. 283, 279, 251, 252, ч. 6 ст. 121 КУпАП, просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 25.08.21 р. позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у ньому, та суду додатково пояснив, що коли попередньо - після 02 год. по вул. Варшавській поліція виявила у його автомобілі номерний знак, що не був освітлений, то попередила його усно. Однак йому необхідно було подолати певну відстань до заправки, щоб усунути цю несправність. Тому він переїхав до будинку свідка та мав намір у неї взяти викрутку та усунути несправність, для чого забезпечив освітлення номерного знака свого авта за допомогою «фішки», що використовується у рекламі таксі. Про такі свої наміри свідкові не повідомляв. Коли він під`їхав до будинку свідка, то зупинився і вже тоді до його авта під`їхала поліція. З приводу неналежної поведінки поліцейських під час спілкування з ним та свідком він звертався з відповідними скаргами, однак, на даний час результатів йому не повідомлено. Просить позов задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча відповідач належно повідомлений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подано.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності особи, яка не з`явилась.

Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, а також - дослідивши відтворені у судовому засіданні дані аудіовідео та відеозаписів на носіях цифрової інформації (дисках), що надані сторонами; з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов безпідставний та непідлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 6 ст. 121 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація з номерним знаком, закритим іншими предметами, у т. ч. з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, за що передбачено штраф у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П. 2.9, пп. «в» ПДР України вказує, що водієві забороняється керувати т/з:

- з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

- неосвітлений (у темну пору доби, зокрема).

Відповідно до копії оскаржуваної постанови, наданої суду позивачем, о 10 год. 34 хв. 03.07.21 р. така була винесена поліцейським - інспектором роти з обслуговування м. Ковеля УПП у Волинській області ДПП Бублій О. В. у м. Ковелі Волинської області, по вул. Драгоманова, 19 щодо позивача за порушення вимог ПДР України о 03 год. 17 хв. 01.07.21 р. під час керування т/з - автомобілем марки «Фольксваген Пассат», р. н. НОМЕР_1 . Позивачеві інкриміновано те, що він керував цим т/з по вул. Варшавській, 23, та при цьому д. н. з. т/з не освітлювався у темну пору доби; неможливо було розгледіти д. н. з. з відстані 20 м, чи порушив п. 2.9 , пп. «В» ПДР України, та вчинив адмінправопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП. На позивача накладено адмінстягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. До постанови є додатки: відеозапис із боді - камери, з відеореєстратора, рапорт, повідомлення. Копія оскаржуваної постанови вручена позивачеві під розпис 03.07.21 р..

Свідок ОСОБА_2 25.08.21 р. в суді показала, що вона як пасажир знаходилась у автомобілі під керуванням позивача. Їх було зупинено поліцією на вул. Варшавській після 02 год. і поліція вказала на те, що номерний знак у автомобіля під керуванням позивача не освітлюється; попередила позивача усно. Тоді позивач прилаштував для освітлення номерного знака фішку з реклами таксі і, усунувши таким чином недоліки освітлення номерного знака, повіз її додому на вул. Заводську у м. Ковелі Волинської області. Наміру там усувати недоліки освітлення номерного знака позивач не мав, автозаправочної станції там немає. Вони зупинились неподалік магазину «Фрося» по вул. Заводській, що неподалік її будинку та через короткий проміжок часу до них під`їхала поліція і повідомила, що у автомобілі позивача не освітлений належно номерний знак; стала вимагати пред`явлення документів. Позивач заперечував, що у його автомобіля задній номерний знак не освітлений і його не можна прочитати з відстані 20 м тощо, вказуючи на прилаштовану біля номерного знака фішку з підсвіткою. Розпочався розгляд справи. Доказів винуватості позивача поліція не надала, хоча він просив надати такі докази. Свідків не було. Вона фіксувала на відео поведінку поліцейських, що була неналежною: вони погрожували позивачеві знайти його у центрі, розібратись з ним; штовхали її, однак саме у такий момент відеозапис перервався.

З відтвореного у судовому засіданні аудіовідезоапису, наданого суду позивачем, слідує, що спілкування позивача з поліцією зафіксовано з того моменту, коли останній знаходився у автомобілі, що стояв; він вийшов з авта та з приводу зауваження поліцейського про те, що у його автівки не освітлюється задній номерний знак, заперечив це. Задній номерний знак авта позивача освітлювався засобом прилаштування біля нього (під ним) фішки з підсвіткою яскраво жовтого кольору з вказаним на ній номером "237" і зображенням телефонного апарата. У подальшому позивач зняв цю фішку та заховав її у багажник свого авта.

З відтвореного у судовому засіданні аудіовідезоапису, відеозапису, наданого суду поліцією, слідує, що спілкування позивача з поліцією мало місце 01.07.21 р. двічі: в період з 02 год. 41 хв. по 02 год. 52 хв. 01.07.21 р. ,тобто, після 02 год.; в період з 03 год. 19 хв. 01.07.21 р. по 04 год. 18 хв., тобто, після 03 год., зокрема.

Позивач не заперечив у судовому засіданні, що після виявлення поліцією після 02 год. факту, що його номерний знак неосвітлений, він за допомогою фішки з підсвіткою забезпечив освітлення заднього номерного знака у своєму автомобілі і згодом - продовжив рух цим автомобілем з місця спілкування з поліцейськими - з вул. Варшавської - у сторону місця проживання свідка. У подальшому спілкування позивача з поліцією мало місце, дійсно, на іншій вулиці в період з 03 год. 19 хв. 01.07.21 р. по 04 год. 18 хв., коли поліцією було повідомлено його про те, що він керував автомобілем з номерним знаком, що не освітлюється. При цьому задній номерний знак авта позивача освітлювався засобом прилаштування біля нього фішки з під світкою і вказаним на ній номером. У подальшому позивач зняв цю фішку та заховав її у багажник свого авта. Поліцейський зробила перерву у розгляді справи до 03.07.21 р. задля забезпечення повноти реалізації позивачем процесуальних прав як особи, щодо якої розглядається справа про адмінправопорушення, і 03.07.21 р. поліцейським було продовжено та проведено розгляд справи у приміщенні поліції з винесенням оскаржуваної постанови.

Щодо доводів позивача у тій їх частині, що поліція не надала доказів того, що він рухався на автомобілі, номерний знак якого не освітлювався, то вони не знайшли свого ствердження в суді, так як він сам не заперечив, що сприйняв попередньо (під час першого спілкування з поліцією після 02 год.) усне попередження поліції про те, що задній номерний знак його авта не освітлюється, і усвідомлював, що таку несправність слід усувати. Крім того під час другого спілкування з поліцією після 03 год., коли така несправність ним усунута ще не була, поліцейський не заперечувала надати йому для ознайомлення запис, на якому нею зафіксовано рух авта з такою несправністю, а 03.07.21 р. такий запис як доказ позивачеві поліцейським було продемонстровано.

Суд враховує, що усне попередження поліцією позивачеві було зроблено під час першого спілкування після 02 год. 01.07.21 р. у одному місці, як стверджує позивач: по вул. Варшавській, а вдруге того ж числа і вже після 03 год. його спілкування з поліцією з приводу того, що він керував автомобілем, у якого задній номерний знак не освітлювався, мало місце вже на іншій вулиці (у іншому місці), де автомобіль зупинився. Однак автомобілем, у якого, на ствердження поліції, задній номерний знак не освітлювався, позивач рухався саме з вул. Варшавської на вул. Заводську у м. Ковелі Волинської області, що розташовані поруч і паралельно одна одній і тому поліція правильно відобразила у оскаржуваній постанові місцем вчинення правопорушення вул. Варшавську, а не вул. Заводську, чи прилеглі до неї двори, де автомобіль зупинився. Ту обставину, що він з прилаштованою біля номерного знака фішкою привіз свідка до її будинку на вул. Заводську саме від попереднього місця спілкування з поліцією - на вул. Варшавській, позивач не заперечив.

Крім того з відеозапису, наданого суду поліцією, слідує, що при русі з вул. Варшавської на вул. Заводську службовим автомобілем о 03 год. 17 хв. поліцією було помічено автомобіль позивача, який, рухаючись певний час назустріч йому по вул. Заводській, повернув згодом направо у двори та там зупинився справа. Такий рух автомобіля позивача досить чітко та безперервно прослідковується на відео та, особливо, при повороті його направо, коли світло від фішки з підсвіткою у задній частині автомобіля позивача було видно чітко та яскраво і не залишало сумнівів у тому, що автомобіль позивача рухався, повернув з вул. Заводської направо та зупинився справа у дворах. Саме до цього авта рухався і автомобіль поліції та зупинився неподалік нього. Позивач до моменту, коли поліція підійшла близько до його авта, вже пересів на заднє сидіння авта, пасажир - залишилась на своєму пасажирському місці. При цьому суд враховує, що свідок показала у судовому засіданні, що вона являлась пасажиром у автомобілі, яким керував позивач з того моменту, коли вперше мало місце спілкування позивача у її присутності з поліцією по вул. Варшавській, до того моменту, коли таке завершилось у дворі по вул. Заводській. Тому доводи позивача про те, що він не являвся водієм цього авта, що автомобь не рухався, а стояв, були, як вважає суд, спробою уникнення відповідальності за вчинене. Задній номерний знак автомобіля позивача на цей момент так і був освітлений за допомогою фішки з підсвіткою. При цьому суд зауважує, що до того моменту, поки поліцейські не підійшли до автомобіля позивача і він вийшов з нього, позивач не тільки не приступав до усунення недоліків освітлення номерного знака, а й - як встановлено із дослідження аудіовідеозаписів сторін, пересів на заднє сидіння авта; під час спілкування з поліцією заперечував, що він являється водієм цього авта; наголошував на тому, що його не було зупинено та що автомобіль стоїть без руху; заперечував, що його автомобіль рухався з неосвітленим заднім номерним знаком; стверджував, що задній номерний знак його авта освітлюється належно засобом прикладання біля нього фішки з підсвіткою тощо і не повідомляв поліції про те, що до цього двору він приїхав з метою отримати у свідка викрутку, щоб усунути несправність тощо.

Тому з врахуванням того, що свідок показала в суді, що позивач автомобілем з прилаштованою замість належного освітлення номерного знака фішкою з вул. Варшавської рушив до місця її проживання, він не мав у місці, де мало місце спілкування позивача з поліцією після 03 год. 01.07.21 р. проводити усунення недоліків підсвітки номерного знака; ніяких автозаправок там немає, а позивач про такий свій намір поліції також не повідомляв, суд приходить до висновку, що позивач свідомо, знаючи, що у нього не освітлюється задній номерний знак у автомобілі, з вул. Варшавської поїхав цим автомобілем завозити свідка додому, поклавши біля номерного знака фішку з під світкою та номером на ній, у порушення вимог ПДР України.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, поліцейським, який діяв від імені відповідача як юридичної особи, було винесено щодо позивача оскаржувану постанову.

Як зазначено у ст. 283 КУпАП «Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення», розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Відповідно ж до змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чого в даному випадку інспектором (поліцейським) дотримано не було.

До оскаржуваної постанови поліцією додано докази винуватості позивача у порушенні ПДР України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

У судовому засіданні знайшли своє ствердження доводи відповідача у тій їх частині, що поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови було дотримано норм матеріального та процесуального права.

Відповідачем надано достатні докази на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, попри те, що у відзиві на позовну заяву у двох місцях тексту відповідачем помилково зазначено прізвище позивача також як « ОСОБА_1 ».

Натомість позивачем не надано суду доказів того, що він не вчинив вказаного у оскаржуваній постанові адмінправопорушення, що оскаржувана постанова є незаконною.

Так суд враховує, що відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно позивач має знати, що коли він рушив з вказаною вище відомою йому несправністю приладів освітлення заднього номерного знака його авта, то він порушив правила в частині вимог до технічного стану автомобіля. Згідно з чинним законодавством, номерні знаки всіх транспортних засобів повинні нормально читатися навіть в темний час доби - для цієї мети на техніку встановлюються ліхтарі освітлення заднього номерного знака. Ліхтар (вогонь) освітлення заднього номерного знака (Фонзі) - це пристосування, призначене для освітлення всієї площі місця установки заднього номерного знака на транспортних засобах. Фонзі - це спеціальний зовнішній освітлювальний прилад, що забезпечує нормальну видимість і читання заднього реєстраційного знака ТЗ в темний час доби на відстані не менше 20 метрів. Характеристики, розташування і регламент використання такого ліхтаря стандартизовані, тому в разі поломки або некоректної роботи його необхідно якомога швидше відремонтувати або замінити. Характеристики, особливості та порядок застосування Фонзі, як і інших зовнішніх освітлювальних і сигнальних приладів т/з, регламентуються вітчизняними та міжнародними стандартами. Вони повинні відповідати вимогам стандартів щодо кріплення та кольору - ДСТУ 3649:2010.

Прилаштування задля цілей освітлення заднього номерного знака нестандартно фішки з підсвіткою, на думку суду, не забезпечило виконання позивачем вимог 2.9, пп. «в» ПДР України.

За таких обставин оскаржувана постанова не може бути визнана незаконною.

За змістом ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тому суд вбачає підстави для відмови у задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 272, 278, ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області, юридична адреса: 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Гапонюк Ігор Миколайович, адреса місця служби - 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Драгоманова, 19 «г»; місце служби - Управління патрульної поліції у Волинській області, юридична адреса: 43025, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 26.08.21 р..