Справа № 520/15650/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

20 серпня 2021 року Справа № 520/15650/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Білова О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо незняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) при поверненні виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №42217512;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_1 ; номер запису про обтяження: 9958857 від 09.06.2015 р.; підстава виникнення обтяження - постанова, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №42217512, видана 25.03.2015, видавник: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, д/в Мазур Г.І.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, для яких не встановлено іншого порядку судового провадження.

Як вбачається з позовної заяви, в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа №641/9949/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова по справі №641/9949/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Райффайзен Банк Аваль в особі Харківської обласної дирекції АТ Райффайзен Банк Аваль до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, 21 листопада 2013 року, позовні вимоги АТ Райффайзен Банк Аваль задоволено, - стягнуто на користь АТ Райффайзен Банк Аваль солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму заборгованості за Генеральною кредитною угодою №07-01-88-08 від 08.05.2008 року та кредитним договором №010/42-1/0438 від 29.06.2011 року у розмірі 11 255 606 (одинадцять мільйонів двісті п`ятдесят п`ять тисяч шістсот шість) грн. 80 коп., та 15.01.2014 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова видано відповідний виконавчий документ №641/9949/13-ц (копія виконавчого листа у заявника відсутня).

Постановою від 26.02.2014 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрите виконавче провадження №42217512 за виконавчим листом Комінтернівського районного суду м. Харкова №641/9949/13-ц, виданим 15.01.2014 року, в межах якого було накладено арешт на майно ОСОБА_1

11.08.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто виконавче провадження №42217512 закінчено через відсутність майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення без зняття арешту.

За повторною заявою стягувача 09.09.2016 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрите нове виконавче провадження №52147501 з примусового виконання рішення Комінтернівського суду на підставі вищезазначеного виконавчого документа та знову накладені арешти на майно боржника. В свою чергу, в межах виконавчого провадження №42217512, яке було закінчено з підстав відсутності у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, залишилися не знятими арешти з рухомого та нерухомого майна.

Відтак, підставою виникнення спірних правовідносин стало винесення державними виконавцями Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про накладення арешту у виконавчому провадженні № 42217512, відкритому за виконавчим листом, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова по цивільній справі №641/9949/13-ц.

Виходячи зі змісту позовної заяви, виконавчий лист №641/9949/13-ц, виданий Комінтернівським районним судом м. Харкова в порядку цивільного судочинства, за результатами розгляду цивільної справи, в якій позивач був стороною, та відповідно, є боржником у виконавчих провадженнях.

При визначенні судової юрисдикції щодо вирішення справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмета спірних правовідносин.

Згідно з частиною 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно з ч.1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження стороною виконавчого провадження рішень, дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень районних судів, прийнятих в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позивач фактично не погоджується з бездіяльністю та рішеннями відповідачів щодо накладення арешту в рамках виконавчого провадження, в якому позивач є боржником, відкритого з виконання виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова по цивільній справі №641/9949/13-ц відповідно до рішення вказаного місцевого загального суду, вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, спір, який виник між ОСОБА_1 та Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що даний спір належить до юрисдикції місцевого загального суду та має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів до Другого апеляційного адміністративного суду. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 20.08.2021.

Суддя Білова О.В.