Справа № 280/3215/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3215/21
Суддя І інстанції - Новікової І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в письмовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району щодо виплати у 2019 році та у 2020 році ОСОБА_1 суми разової грошової допомоги, яка виплачується щорічно до 5 травня учасника бойових дій, в розмірі меншому, ніж п`яти мінімальних пенсій за віком.

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевчеківському району здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму недонарахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2019 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплаченої суми, а саме 6190,00 грн.

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевчеківському району здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 суму недонарахованої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням фактично виплаченої суми, а саме 6800,00 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Названа ухвала обґрунтована тим, що позивачем було пропущено шестимісячний строк звернення до суду, при цьому, належних доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано, а вказані позивачем підстави пропуску строку на звернення до суду є неповажними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, згідно з якою просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на те, що нею було вжито заходів досудового врегулювання спору, а після отримання відмови відповідача від 26.03.2021 року у виплаті разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, 16 квітня 2021 року звернулася до суду із позовом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

В свою чергу, згідно із ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Надано строк для звернення із заявою про поновлення строку звернення до суду протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Підставою для залишення позовної заяви без руху, стало те, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

На виконання вимог ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року позивач надіслала заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначає, наступне. Про порушене у 2019, 2020 роках її право на отримання щорічної разової грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком дізналась з рішення Конституційного Суду України від 27 лютого №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18). Однак не могла звернутися до відповідача за відновленням своїх порушених прав у позасудовому порядку та до суду з причин втрати посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.11.2018 року та проведенням з цього приводу службової перевірки, а також видачі дублікату посвідчення серії НОМЕР_2 «Дублікат» 02.10.2020 року. 03.03.2021 року звернулась до відповідача для відновлення своїх порушених прав у позасудовому порядку. Однак 26.03.2021 року відповідач відмовився поновлювати порушені позивача права, посилаючись про відсутність будь-яких порушень з його боку, про що повідомив на адресу позивача письмово. Тоді, 16.04.2021 року позивач, засобами поштового зв`язку, звернулась до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів проаналізувавши обставини справи, дійшла наступних висновків.

Відповідно до частиною 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов`язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 24.02.2021 року у справі №800/30/17 (99901/328/18) зауважила, що вжиття конструкції "повинна була дізнатися" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

При цьому, статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, позивач, отримавши у 2019, так само як і у 2020 році, разову грошову допомогу до 5 травня, знала про розмір виплаченої допомоги, тому до 30 вересня 2019, 2020 року, відповідно, - тобто до закінчення встановленого законом кінцевого строку виплати цієї допомоги, мала обґрунтовані очікування на отримання більшої суми, ніж йому була нарахована та виплачена.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наслідків пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом у справах цієї категорії висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 607/7919/17 (К/9901/1172/17) та від 07 березня 2018 року у справі № 664/51/17 (К/9901/30405/18), яка враховуючи положення статті 242 КАС України є обов`язковою для врахування судом апеляційної інстанції.

Після спливу граничної дати виплати щорічної разової грошової допомоги у відповідному році, у випадку незгоди із її розміром, у позивача розпочинається відлік процесуального строку звернення до суду із оскарженням розміру такої щорічної разової грошової допомоги.

Тобто не погодившись із розміром виплаченої у 2019 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, позивач до 30 березня 2020 року (за 2020 рік до ЗО березня 2021 року) мала змогу звернутися до суду із адміністративним позовом.

Натомість, позивач звернулась до суду 16 квітня 2021 року, тобто поза межами шестимісячного стоку, визначеного ч.2 ст.122 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що право позивача на звернення до суду із адміністративним позов щодо оскарження в судовому порядку розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня не ставиться у залежність від наявності на дату звернення посвідчення учасника бойових дій, оскільки із втратою посвідчення позивач не втрачає статус учасника бойових, як і не втрачає право на отримання соціальних пільг, оскільки статус учасника бойових дій залишається незмінним.

Окрім того, Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено досудового порядку вирішення спору про нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленої вказаним законом.

При цьому, отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Слід зазначити, що право на судовий захист не є абсолютним. Для звернення до суду повинен дотримуватись певний порядок. Якщо особа цього порядку не дотримується, зокрема щодо строку звернення до суду, то не можна вести мову про порушення права на судовий захист.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що позивачем не надано доказів та не наведено обставин, які б підтверджували наявність об`єктивно непереборних, не залежних від волевиявлення особи та пов`язаних з дійсними істотними перешкодами чи труднощами причин для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме звернення до суду з позовом.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Статтею 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи відсутність поважним причин пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому ухвалу суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова