Справа № 380/11428/21
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гулкевич І.З., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції м. Львів про скасування арешту,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- скасувати арешт, накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна на ј частину особистого належного майна ОСОБА_2 постановами серія №34103864, №37623473, №42206549, №46065388 з примусового виконання вимог виконавчого документу №1/1327/170/2012 виданого 30.05.2012 Червоноградським міським судом Львівської області.

В обґрунтування позовної заяви зазначено про те, що не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище зазначено майно, а саме на 1/4 частину квартири ОСОБА_2 , так як при перевірці нотаріусом наявності обтяжень чи арештів було за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. від 03.09.2012 року ВП №34103864 накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_2 . Позивач звернулась до Червоноградського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції про винесення постанови про зняття арешту, однак їй було відмовлено у зняті, оскільки виконавче провадження закінчено. Зазначає, що наявність арешту на майно чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та володінні власністю. Позивач не має можливості оформити спадщину за законом та розпорядитись своїм майном, що наносить їй матеріальні збитки і чинить моральний та психологічний дискомфорт. Просить позовні вимоги задовольнити та скасувати арешт.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивачв судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов до наступних висновків.

Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 27.04.2012 у справі №1327/1612/2012, ОСОБА_2 було засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією чверті особистого належного йому майна.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції від 03.09.2012 ВП №34103864 накладено обтяження у вигляді арешту майна на невизначене майно, все нерухоме майно ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15.08.2019.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 06.03.2020 звернулась до Червоноградської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті сина ОСОБА_2 та дізналась про накладення арешту на все майно постановою державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. від 03.09.2012 року ВП №34103864.

Згідно листа Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 16.03.2020 №5756/18.13-22/4213 встановлено, що на виконанні у відділу ДВС перебували виконавчі провадження де боржником являвся ОСОБА_2 №34103864, №37623473, №42206549, №46065388 з примусового виконання виконавчого документу №1/1327/170/2012 виданого 30.05.2012 Червоноградським міським судом Львівської області про конфіскацію ј частини особистого належного майна ОСОБА_2 в користь держави. (Закінчено виконавче провадження на підставі ч.2 ст. 48, п.2 ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження). Станом на 16.03.2020 у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2

03.09.2012 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. відкрито виконавче провадження №34103864 з примусового виконання виконавчого документу №1/1327/170/2012 виданого 30.05.2012 та накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 , що відображено у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.03.2020.

У липні 2021 року представник позивача звернулась до Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області із заявою про зняття арешту з майна.

Листом від 05.07.2021 35/7135/11583 Червоноградський відділ державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Львів) повідомив, що підстав для зняття арешту на даний час не має.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19.05.2021 по справі № 459/2001/20 (2/459/134/2021) закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського МВ ДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) про усунення перешкод користуванню власністю шляхом зняття обтяження та роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-ХІV (який був чинним під час відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У силу ч. 1 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 ст. 11 Закону № 606-ХІV передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно листа Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) від 16.03.2020 №5756/18.13-22/4213 встановлено, що на виконанні у відділу ДВС перебували виконавчі провадження де боржником являвся ОСОБА_2 №34103864, №37623473, №42206549, №46065388 з примусового виконання виконавчого документу №1/1327/170/2012 виданого 30.05.2012 Червоноградським міським судом Львівської області про конфіскацію ј частини особистого належного майна ОСОБА_2 в користь держави. (Закінчено виконавче провадження на підставі ч.2 ст. 48, п.2 ч.1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження).

03.09.2012 постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського МУЮ Баліцькою Н.К. відкрито виконавче провадження №34103864 з примусового виконання виконавчого документу №1/1327/170/2012 виданого 30.05.2012 та накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 , що відображено у інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 05.03.2020.

Відповідно до пункту 4.2.1 про проведення виконавчих дій, затверджену Наказом Мін`юсту України від 15.12.1999 №74/5; зареєстровану в Мін`юсті України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Як на підставу свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що накладення арешту чинить перешкоди їй у користуванні та володінні власністю.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених Законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України Про виконавче провадження.

Порядок виконання рішення суду про конфіскацію майна встановлений ст. 64 Закону № 606-ХІV та п. 7.6. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 за № 74/5.

Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Конфіскація майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, у тому числі його частка в спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках, на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

При виконанні конфіскації майна засудженого за вироком суду державний виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, якщо виконавчий лист відповідає вимогам статті 19 Закону, з доданням до нього копії вироку суду, протоколу накладення арешту на майно і опису майна або протоколу про відсутність майна, яке підлягає опису, або довідки суду про їх відсутність у кримінальній справі, а при потребі й копії постанови про накладення арешту на майно.

Згідно з ч.1 ст. 49 Кримінально-виконавчого кодексу України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління.

Державний виконавець здійснив арешт майна, яке належить ОСОБА_2 , а саме : все нерухоме майно.

Закон України Про виконавче провадження №1404-VIII від 02.06.2016 набрав чинності 05 жовтня 2016 року, відповідно до ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 2 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 12 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (редакція чинна на момент звернення позивача із заявою про зняття арешту з майна) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності до положень ч. 1-3 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; 15) якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України Про іпотеку за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; 16) погашення, списання згідно із Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, її дочірньою компанією Газ України, Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що виконавче провадження за вказаним виконавчим листом закінчено або докази повернення виконавчого документа до суду, який його видав (відповідні постанови тощо), відтак, підстави для зняття арешту із майна, на яке накладений арешт, відсутні.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, натомість з матеріалів справи видно, що відповідач під час вчинення оскаржуваної виконавчої дії діяв правомірно, отже, позовна заява є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294, пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ Перехідні положення КАС України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Гулкевич І.З.