Справа № 160/6469/20(388зп-20/160/6469/20)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6469/20(388зп-20/160/6469/20)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

Розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Тетяни Петрівни на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №160/6469/20(388зп-20/160/6469/20) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Волана до державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Швайкус Лілії Вікторівни, державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Тетяни Петрівни, державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Момота Юрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2021 року частково задоволено заяву ТОВ «ВОЛАНА» про забезпечення позову. Заборонено Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, їх територіальним підрозділам, посадовим особам, уповноваженим особам та будь-яким іншим особам, які діють в їх інтересах та/або за їх дорученням здійснювати будь-які заходи та вчиняти дії в тому числі, але не виключно пов`язані з фактичним прийняттям активів Позивача в управління та передачею таких активів за договором управління управителеві в управління, підписанням актів приймання-передачі, передачею на реалізацію, з укладенням цивільно-правових угод (договорів) з питань, пов`язаних з проведенням оцінки, охороною, управлінням нерухомим майном, яке на праві приватної власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «ВОЛАНА», до винесення рішення суду за позовом та набрання ним законної сили. У задоволенні решти заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, державний реєстратор Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Т.П. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311 КАС України з урахуванням неодноразового направлення учасникам справи копій ухвал про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду разом з апеляційною скаргою.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках кримінального провадження 0000006 від 5 лютого 2019 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 02.06.2020 року у справі № 591/601/20 (провадження № 1-кс/591/1358/20) накладено арешт на майно ТОВ «ВОЛАНА» та передано зазначене в ухвалі суду майно Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів управління ними з метою забезпечення його збереження та збереження його економічної вартості.

ТОВ "ВОЛАНА" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправними дій та рішень державних реєстраторів, вчинених на виконання ухвали слідчого судді від 02 червня 2020 року у справі № 591/601/20 (провадження 1-кс-591/1358/20), прийнятої в рамках кримінального провадження 0000006 від 05 лютого 2019 року, якою накладено арешт на відповідне майно та з метою забезпечення збереження майноа, управління ним, останнє передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, погодився з доводами ТОВ «ВОЛАНА» та зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до протиправного втручання у фінансово-господарську діяльність заявника, як орендодавця, та підприємств-орендарів, що може заблокувати їх діяльність та унеможливити здійснення виробництва, зберігання та реалізацію продукції на невизначений час, оскільки їх виробничі потужності знаходяться саме на арештованих об`єктах нерухомого майна і, як наслідок, це унеможливить виплату заробітної плати працівникам (штатна кількість яких налічує 398 осіб), що під час дії в Україні та світі карантину, залишить останніх і їх сім`ї без засобів для існування, змусить позивача та його орендарів вживати значних зусиль та витрат для відновлення порушених прав.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи, що мають вирішуватись в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів звертає увагу, що приписами ст. 309 КПК України врегульовано порядок оскарження ухвали слідчого судді під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, суд, крім іншого, перевіряє, чи належить розглядати справу за правилами адміністративного судочинства та згідно п.1 ч.1 ст. 170 КАС України відмовляє у відкритті провадження, якщо справа не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням обставин справи, колегія суддів доходить висновку, що спір щодо оскарження дій та рішень державних реєстраторів, вчинених виключно на виконання ухвали слідчого судді від 02 червня 2020 року у справі № 591/601/20 (провадження 1-кс-591/1358/20), прийнятої в рамках кримінального провадження 0000006 від 05 лютого 2019 року, має вирішуватись в порядку, передбаченому КПК України.

Крім того, згідно ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора. У разі прийняття в управління активів, які чи права на які та їх обтяження підлягають державній реєстрації, Національне агентство надсилає того самого дня інформацію про накладення арешту на активи органам, що ведуть державні реєстри таких активів, прав на них або їх обтяжень.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління. Активи, зазначені у частині першій цієї статті, прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі. Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Майно, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майно у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, підлягає реалізації за цінами щонайменш не нижче ринкових. Примірний перелік такого майна визначається Кабінетом Міністрів України. Активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора. Передача для реалізації активів може також здійснюватися за згодою їх власника, копія якої надається Національному агентству з відповідним зверненням прокурора. Реалізація здійснюється визначеними на конкурсних засадах юридичними особами.

Імперативними приписами ст. 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи суду має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

В розумінні наведеної норми Закону, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Необґрунтоване вжиття заходів забезпечення позову може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всупереч приписам ст. ст. 19, 150-151, 170 КАС України вжито заходи забезпечення позову, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у даній справі оскаржуються дії та рішення суб`єктів владних повноважень (державних реєстраторів) - відповідачів, що вчинені ними на виконання ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 02.06.2020 року у кримінальній справі № 591/601/20 (провадження № 1-кс/591/1358/20), тобто процедура оскарження таких дій та рішень можлива виключно шляхом оскарження ухвали слідчого судді в межах кримінальної справи.

Таким чином, судом першої інстанції в ухвалі від 17 червня 2020 року при задоволенні заяви про забезпечення позову надано оцінку ухвалі слідчого судді, прийнятої в рамках кримінального процесу, що є неприпустимим з огляду на відсутність відповідних повноважень у суду адміністративної юрисдикції на вчинення таких дій.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про вжиття заходів забезпечення позову, а тому зазначена ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким слід відмовити у задоволенні клопотаннь позивачів про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 150, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу державного реєстратора Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Тетяни Петрівни - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2020 року у справі №160/6469/20(388зп-20/160/6469/20) скасувати, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Волана про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко