Справа № 540/3441/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3441/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яка полягає у невиплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по червень 2019 рік;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 року по червень 2019 рік.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області з 20.06.2019 року. За період з 01.01.2018 року по червень 2019 року пенсія не виплачена. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати пенсії за спірний період, однак у відповідь отримав повідомлення про відсутність підстав для здійснення виплати. На думку позивача, пенсійний орган допустив протиправну бездіяльність, яка призвела до порушення його прав на належне пенсійне забезпечення. Позовні вимоги просить задовольнити.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Херсонській області з 20.06.2019 року як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та отримує пенсію обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До цього часу перебував на обліку в Лівобережному відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Головним управлінням Фонду за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 позивачу нараховано кошти в сумі 18793,62 грн., за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 та з 01.08.2019 по 31.08.2019 -12273,62грн. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На сьогодні зазначений порядок не прийнято, тому виплату нарахованих за спірний період коштів не здійснено. Відповідач наголошує на тому, що спірні правовідносини виникли з 20.06.2019 року, проте до суду позивач звернувся у липні 2021 року, що свідчить про звернення до суду із пропуском шестимісячного строку. Також звертає увагу, що нарахування коштів за червень 2019 року, вже частково були предметом розгляду та задоволені судом, а саме рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 №540/3423/20, яким визнано протиправною бездіяльність щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 20.06.2019 по 31.08.2019, зобов`язано Головне управління Фонду виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 20.06.2019 по 31.08.2019 та допущено негайне виконання рішення у межах суми за один місяць (в грудні 2020 року ОСОБА_1 на виконання судового рішення виплачено пенсійні виплати в межах виплати за один місяць з 01.07.2019 по 31.07.2019 в сумі 2000 грн.). У задоволенні позову просить відмовити.

Розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Голопристанському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з 20.06.2019 року як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та отримує пенсію по інвалідності обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058).

Відповідно до довідки від 19.06.2019 року № 6524- позивач був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із витягом з протоколу № 13 засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішьо переміщеним особам Голопрстанської міської ради від 08.08.2019 вирішено, внутрішньо переміщеній особі ОСОБА_1 призначити виплату пенсійних виплат внутрішньо переміщеній особі з 20.06.2019 року.

У період з 01.03.2016 року по дату взяття на облік до ГУ ПФУ в Херсонській області позивач перебував на обліку в Лівобережному відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Виплата пенсії проведена по 31.12.2017 року.

Неотримавши пенсію за період з 01.01.2018 року по червень 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення її виплати.

Листом відповідач повідомив, що пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 визначено, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. На сьогодні зазначений порядок не прийнято.

З огляду на викладені обставини, предметом спору є невиплата позивачу нарахованої суми пенсії за період з 01.01.2018 року по червень 2019 року.

Вирішуючи даний спір, суд керується такими нормативно-правовими актами.

Право на пенсійне забезпечення, що є безпосереднім предметом спору, гарантується ст. 46 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів ПФУ та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлені Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" відповідно до ч. 1 ст. 1, якого, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до чч. 1-3 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Перереєстрація безробітних, яких у подальшому було зареєстровано як внутрішньо переміщені особи, здійснюється державною службою зайнятості за місцем перебування фактичного проживання особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" затверджено, зокрема, Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, який визначає механізм здійснення контролю за проведенням виплати внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 15 наведеного Порядку орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом із тим, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 р. у справі № 640/18720/18 визнано протиправним та нечинним підпункт 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 р. № 335 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365" в частині, що стосується сум невиплачених пенсій.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2019 р. у справі № 640/18720/18 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2019 р. залишено без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, зокрема, що суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Не здійснюючи виплату пенсії за спірний період, пенсійний орган посилався саме на наведені вище положення Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

Суд звертає увагу, що на момент розгляду цієї справи відповідний окремий порядок виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі за минулий час Кабінетом Міністрів України не визначено, однак відсутність відповідного нормативно-правового документу, що визначає механізм реалізації права на отримання невиплаченої суми пенсії за минулий період не може бути визнано обґрунтованою підставою для позбавлення особи такого права.

Посилання відповідача на те, що пенсія позивачу буде виплачуватись на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, прямо суперечить ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та свідчить про застосування до позивача, як до внутрішньо переміщеної особи, дискримінаційного підходу, порівняно з іншими пенсіонерами, в той час, коли наявний єдиний механізм виплати пенсій громадянам України за минулий час згідно діючого законодавства.

Більше того, за змістом конституційних норм (статті 113, 116, 117 Конституції України) Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, форми і види пенсійного забезпечення, захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Особливу увагу необхідно звернути на те, що у преамбулі до Закону № 1058 зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Судом установлено, що жодних змін у вказаний Закон з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам, які є внутрішньо переміщеними особами, Верховною Радою не приймалось.

З огляду на викладені обставини, відповідач протиправно не виплатив позивачу пенсію у цих спірних правовідносинах.

Щодо періоду невиплати.

Позивач просить суд зобов`язати виплатити заборгованість по пенсії за період з 01.01.2018 року по червень 2019 рік.

ГУ ПФУ в Херсонській області зазначило, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 №540/3423/20, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління Фонду виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 20.06.2019 по 31.08.2019, вимоги щодо здійснення виплати за червень 2019 року розглянуті судом.

Перевіряючи наведені вище обґрунтування суд установив, що 14.12.2020 року Херсонський окружний адміністративний суд розглянув справу № 540/3423/20 та ухвалив рішення, яке набрало законної сили 11.03.2021 року, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 20.06.2019 по 31.08.2019.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 за період з 20.06.2019 по 31.08.2019.

Допустив негайне виконання рішення у межах суми пенсії за один місяць.

Із урахуванням того, що спірні правовідносини щодо виплати пенсії позивачу починаючи з 20.06.2019 року вже були предметом розгляду і є з цього приводу судове рішення, яке набрало законної сили, позовні вимоги у цьому спорі підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу за період з 01.01.2018 року до 19.06.2019 року включно та зобов`язання здійснити виплату пенсії за вказаний період.

Позицію щодо порушення позивачем строку звернення суд відхиляє, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. У цих спірних правовідносинах пенсія не виплачена саме з вини органу на який Законом покладено таку функцію.

Щодо негайного виконання, то у цій справі відсутні підстави для застосування цієї норми, оскільки предметом спору є не призначення пенсії, а виплата за період, і наразі позивачеві пенсія виплачується щомісячно.

Питання встановлення судового контролю за виконанням рішення суду регулюється ст. 382 КАС України та відноситься до дискреційних повноважень суду і не містить в собі імперативного обов`язку, а отже суд вільний у виборі щодо застосування таких заходів впливу. Враховуючи положення вказаної норми, а також те, що судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що відповідач ухилятиметься від своєчасного виконання цього рішення, підстав для зобов`язання відповідача у справі подати звіт про виконання рішення, суд не знаходить.

Судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений судом від його сплати.

Керуючись статтями 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2018 року до 19.06.2019 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (місто Херсон, вулиця 28 Армії, будинок 6, 73036, код згідно ) виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) за період з 01.01.2018 року до 19.06.2019 року включно.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 112010200