Справа № 200/7469/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 р. Справа№200/7469/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська 59)

про визнання неправомірним та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2020 року № 0002522/09-01, № 0002523/09-01

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2020 року № 0002522/09-01, № 0002523/09-01 про застосування суми фінансових санкцій у розмірі 334020 грн.

22 червня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/7469/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 19 липня 2021 року суд відмовив Головному управлінню ДПС у Донецькій області у задоволенні заяви про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі № 200/7469/21.

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що контролюючим органом встановлено відсутність рівномірів-лічильників за період з 1 квітня 2020 року по 30 серпня 2020 року, однак це не могло бути встановлено 20 листопада 2020 року в ході проведення перевірки, оскільки на момент перевірки лічильники вже були встановлені, що не заперечується податковим органом. З акту перевірки вбачається, що перевірка проводилась в тому числі на підставі даних інформаційної бази «Податковий блок», що невілює саме поняття «фактична перевірка». Крім того, зазначає, що перевірку проведено без належного повідомлення уповноважених осіб ФОП ОСОБА_1 про початок та підстави проведення перевірки та без їх присутності. Адже в порушення п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України наказ на проведення перевірки з додатком про вимогу надати певний перелік документів та направлення на перевірку згідно матеріалів, наданих ГУ ДПС в Донецькій області до суду, працівники податкової намагалися вручити невстановленому працівнику АЗС «Урзуф». Вказує на те, що на вказаній АЗС цілодобово працюють 2 працівники - роздавальник нафтопродуктів (молодший оператор) та оператор заправної станції, які жодних документів від представників ГУ ДПС у Донецькій області не отримували. Про проведення спірної перевірки позивач дізнався лише 6 грудня 2020 року, отримавши засобами поштового зв`язку акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконання якого покладений на органи ДПС від 30 листопад 2020 року №0865/05/99/40/09/ НОМЕР_1 . Таким чином, вважає, що відповідачем не надано доказів пред`явлення та вручення платнику податків документів щодо перевірки та щодо витребування у позивача документів, необхідних для перевірки, отже контролюючим органом не дотримано вимог законодавства, які дають право податковому органу приступити до проведення фактичної перевірки. Порушення відповідачем вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадках незаконної перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, зазначає, що з 1 квітня по 30 серпня 2020 року в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального відсутня реєстрація на 4 резервуарах зберігання пального та витратомірів-лічильників на 5 місцях відпуску пального наливом на акцизному складі № 1009167 ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім того, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику, не було надано 150 електронний документ, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на вказаному акцизному складі. Вказує на те, що позивачем не заперечується той факт, що обладнання АЗС витратомірами - лічильниками та рівнемірами - лічильниками відбулася 31 серпня 2020 року, отже, згідно норм Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний нарахувати суму податкових зобов`язань (застосувати штрафні санкції) за податкове правопорушення, допущене платником податку в межах строку давності, визначеного ст.102 Податкового кодексу України. Зауважує, що перевірка позивача здійснювалась контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, що передбачено п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України.

Позивач надав суду відповідь на відзив позивача, де зазначає, що відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 зареєстрований у якості фізичної особи - підприємця за кодом ЄДРПОУ , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації.

Судом встановлено, що на підставі листа ДПС України №11586/7/00-00-09-02-03-07 від 14 липня 2020 року та інформації щодо акцизних складів, по яких не надано інформацію про встановлення витратомірів - лічильників пального відповідачем по справі прийнято наказ № 1530 від 18 листопада 2020 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 18 листопада 2020 року тривалістю не більше 10 діб за період з 1 липня 2019 року по 27 листопада 2020 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального відповідно до Закону України № 481, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затвердженими Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року № 218 (т.1 арк.с.164) та оформлені направлення на проведення перевірки № 55, 56 від 18 листопада 2020 року, № 156 від 27 листопада 2020 року.

20 листопада 2020 року при виході на АЗС за адресою: Донецька область, Мангушський район, смт. Урзуф, вул. Центральна, 100 перевіркою встановлено порушення п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України та п.21 підрозділу 5 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України та п.5, 6, 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників рівня пального в резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою КМУ від 22.11.2017 року №891 в частині відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемерів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі та або витратоміра - лічильника на місці відпуску пального наливом, акцизного складу, розташованому на акцизному складі, а саме: відсутність з 1 квітня 2020 року по 30 серпня 2020 року в Єдиному реєстрі рівнемірів - лічильників на 4 резервуарах зберігання пального та витратомірів - лічильників на 5 місцях відпуску пального наливом на акцизному складі № 1009167 ФОП ОСОБА_1 та неформуванні та ненаданні до реєстру даних, передбачених Порядком №891 (з 1 квітня 2020 року по 31 серпня 2020 року не надано 150 електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального на акцизному складі № 1009167).

Крім того, встановлено порушення п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України в частині ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки, а саме: договір оренди або право власності на АЗС, прибутково- видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, облікові документи, які застосовуються у місцях приймання транспортування зберігання відпуску пального відповідно діючих нормативно - правових актів з питань його обліку, книги обліку розрахункових операцій, розрахункові книжки, трудовій договір на оператора АЗС.

За наслідками вказаної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС № 0865/05/99/40/09/ НОМЕР_1 від 30 листопада 2020 року.

На підставі вказаного акта перевірки відповідачем по справі 23 грудня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 0002523/09-01, відповідно до якого позивачу визначено суму штрафних санкцій в розмірі 333000 грн. згідно п. 128-1.1 ст.128-1 Податкового кодексу України (180000 грн.) та згідно п.128-1-3 ст.128-1 Податкового кодексу України (153000 грн.) та податкове повідомлення-рішення № 0002522/09-01, відповідно до якого позивачу визначено суму штрафних санкцій в розмірі 1020 грн. згідно п. 121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку спірним податковим повідомленням-рішенням, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України.

Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 78.5 статті 78 цього Кодексу).

Відповідно до абзаців першого-четвертого пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзац п`ятий наведеного пункту передбачає, що непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відповідно до абзацу шостого пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Судом досліджені наявні в матеріалах справи наказ № 1530 від 18 листопада 2020 року про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 з 18 листопада 2020 року тривалістю не більше 10 діб за період з 1 липня 2019 року по 27 листопада 2020 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального відповідно до Закону України № 481, п.п. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затвердженими Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 року № 218 та оформлені направлення на проведення перевірки № 55, № 56 від 18 листопада 2020 року, № 156 від 27 листопада 2020 року.

Крім того, встановлено, що 20 листопада 2020 року головним державним ревізором - інспектором Федотовим М.М. та заступником начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ОСОБА_2 складено акт за № 20 про те, що оператор АЗС, що належить ФОП ОСОБА_1 відмовився надати свої персональні данні та відмовився від підпису у направленнях на перевірку № 55, 56 від 18 листопада 2020 року.

27 листопада 2020 року заступником начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального, моніторингу та аналітичного супроводження контрольно-перевірочної роботи, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ОСОБА_2 та головним державним ревізором - інспектором Демидовим О. В. складено акт за № 34/05-99-09-01 про те, що після ознайомлення з направленням на перевірку № 55, № 56 від 18 листопада 2020 року та № 156 від 27 листопада 2020 року оператор АЗС, що належить ФОП ОСОБА_1 відмовився надати свої персональні данні та відмовився надати до перевірки витребувані документи, зазначені в акті перевірки.

Факт виходу на територію АЗС з метою проведення фактичної перевірки позивача представниками контролюючого органу саме 20 листопада 2020 року не є спірним та підтверджується актом за № 20 від 20 листопада 2020 року про те, що оператор АЗС, що належить ФОП ОСОБА_1 відмовився надати свої персональні данні та відмовився від підпису у направленнях на перевірку № 55, 56 від 18 листопада 2020 року.

З відзиву на адміністративний позов також вбачається, що перевірка проводилась на підставі направлень № 53, 54 від 18 листопада 2020 року.

Суд звертає увагу на той факт, що акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС № 0865/05/99/40/09/ НОМЕР_1 від 30 листопада 2020 року підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у той час коли направлення на ОСОБА_3 оформлено 27 листопада 2020 року (після фактичного виходу на АЗС).

Матеріали справи містять акт № 30 від 27 листопада 2020 року про відмову оператора АЗС від надавання персональних даних та підпису у направленні на перевірку від 27 листопада 2020 року № 156, однак факт виходу на АЗС, яка належить ФОП ОСОБА_1 та розташована за адресою АДРЕСА_2 , 27 листопада 2020 року відсутній.

Крім того, згідно з п.80.7 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу.

Але з акту № 30 вбачається, що мова йде про відмову від надавання персональних даних та підпису тільки у одному направленні на перевірку - від 27 листопада 2020 року № 156.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що перевірка позивача проведена з порушенням пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України в частині ненадання позивачу (його уповноваженим особам) для ознайомлення направлень на проведення перевірки та наказу про проведення перевірки.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення - рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень - рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень - рішень у разі встановлення контролюючими органами порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення - рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме спочатку провести податкову перевірку з дотриманням умов щодо її проведення, передбачених Податковим кодексом України.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірок та прийняття рішень за наслідками перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у разі встановлення судом незаконності перевірки, прийнятий за її наслідками акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.03.2018 року по справі № 1570/7146/12, від 24.10.2018 року у справі № 808/1746/15 та від 04.02.2019 року у справі № 807/242/14.

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваних рішень, оскільки порушення порядку процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 року № 160/8859/18 та від 30.06.2019 року у справі № 825/1747/17.

Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.

Таким чином, встановлений судом факт порушення відповідачем по справі вимог щодо проведення фактичної перевірки позивача дає підставі дійти висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання актів індивідуальної дії, прийнятих за результатами перевірки неправомірними та скасувати їх.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі викладеного, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає на необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23 грудня 2020 року № 0002523/09-01, відповідно до якого визначено суму штрафних санкцій у сумі 333000 грн. та № 0002522/09-01, відповідно до якого визначено суму штрафних санкцій в сумі 1020 грн.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено, правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 3340 грн. відповідно до платіжного доручення від 11 червня 2021 року № 4196.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (, 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська 59) про визнання неправомірним та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2020 року № 0002522/09-01, № 0002523/09-01 задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПС у Донецькій області від 23 грудня 2020 року № 0002523/09-01, відповідно до якого Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначено суму штрафних санкцій у сумі 333000 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ДПС у Донецькій області № 0002522/09-01, відповідно до якого Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 визначено суму штрафних санкцій в сумі 1020 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС у Донецькій області (, місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3340 (три тисячі триста сорок) грн. 00 коп.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 25 серпня 2021 року. Повне судове рішення складено 25 серпня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар