Справа № 200/9134/20-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 серпня 2021 року

Київ

справа №200/9134/20-а

адміністративне провадження №К/9901/30119/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів - Мартинюк Н.М., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/9134/20-а за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Київської міської прокуратури про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

16 серпня 2021 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 № 460-IX, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

Скаржник вказує підставу касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначаючи про неврахування апеляційним судом висновку щодо поновлення на посаді у перейменованій установі, а не на посаді, з якої його було звільнено, який сформульовано Верховним Судом (постанови від 28 лютого 2018 року у справі № 817/280/16, від 28 лютого 2019 року у справі № 817/860/16, від 5 вересня 2019 року у справі № 806/446/16, від 3 жовтня 2019 року у справі № 826/10460/16, від 21 лютого 2020 року у справі № 822/2196/16).

Також вказує що у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 9 червня 2021 року у справі 816/1252/15, від 28 січня 2021 року у справі № 806/63/16, від 15 жовтня 2020 року у справі № 826/17601/14, від 7 жовтня 2020 року у справі № 826/25472/15, від 29 вересня 2020 року у справі № 826/1659/17, від 19 серпня 2020 року у справі № 826/1444/15, від 15 квітня 2020 року у справі № 826/15725/17, від 26 червня 2019 року у справі № 813/5855/15, від 22 травня 2019 року у справі 572/2429/15ц та від 21 січня 2015 року у справі № 6-203цс14 з приводу нарахування та стягнення середнього заробітку із застосуванням коефіцієнту підвищення посадового окладу відповідно до пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі №910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі №922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №757/31606/15-ц).

У той же час у справах № 813/5855/15, № 826/1444/15, № 826/1659/17 правовідносини не є подібними з огляду на зміст позовних вимог та суб`єктний склад учасників відносин, а постанови від 22 травня 2019 року у справі 572/2429/15ц та від 21 січня 2015 року у справі № 6-203цс14 були ухвалені Верховним Судом у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, Верховний Суд приходить до висновку, що обґрунтування скаржником наявності підстав для касаційного оскарження судового рішення, передбаченого пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 331, 334, КАС України,

у х в а л и в :

1.Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/9134/20-а.

2.Витребувати з Донецького окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи № 200/9134/20-а.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4.Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

Н.М. Мартинюк

В.М. Соколов,

Судді Верховного Суду