Справа № 300/179/21
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/179/21 пров. № А/857/11695/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/179/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування наказу № 1598 від 04.12.2020 та зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та провести виплату по листках непрацездатності,-

суддя в 1-й інстанції -Скільський І.І.,

час ухвалення рішення - 17.05.2021 року,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,

В С Т А Н О В И В :

21.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій відповідача протиправними, скасування наказу №1598 від 04.12.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП" та зобов`язання виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та провести виплату по листках непрацездатності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за наслідками проведеного службового розслідування щодо порушення поліцейським ОСОБА_1 , службової дисципліни, відповідачем винесено наказ від 04.12.2020 №2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП" та накладено дисциплінарне стягнення, згідно з яким позивача звільнено зі служби в поліції. На думку позивача, вказаний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності є протиправним, оскільки жодного дисциплінарного проступку та дій, які б полягали в порушенні ним службової дисципліни чи підривали авторитет поліції, він не вчиняв. Окрім цього зазначив, що висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях, а під час перевірки не враховано пом`якшуючі обставини та те, що жодних рішень про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності відповідними органами не приймалося, а тому наказ №1598 від 04.12.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП" підлягає скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/179/21 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області №1598 від 04.12.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП". У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржили позивач та відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт - ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не дослідив, що позивачу виплачувався тільки оклад без жодних надбавок, хоча наказ про звільнення позивача зі служби не було реалізовано.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/179/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі апелянт - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що в ході проведення службового розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни відповідачем складено відповідний висновок та встановлено, що ОСОБА_1 , чинив перешкоду старшому єгерю ОСОБА_2 , у виконанні ним службових обов`язків, що є порушенням службової дисципліни. Тому за результатами вказаного висновку ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області правомірно складено наказ №1598 від 04.12.2020 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП", яким за вчинення дисциплінарного проступку, внаслідок відвертого ігнорування і недотримання позивачем основоположних засад діяльності поліції та вимог чинного законодавства старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції. Вказані обставини підтверджуються матеріалами службового розслідування та наявним відеозаписом, а тому позовні вимоги щодо протиправності дій відповідача та скасування наказу №1598 від 04.12.2020 є необґрунтованими.

Просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/179/21 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційних скарг та заперечення на них, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.309 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що накладене на позивача дисциплінарне стягнення є не спів мірним вчиненому дисциплінарному проступку, а комісією не в повній мірі обґрунтовано застосування саме такого дисциплінарного стягнення.

Таким чином враховуючи наведене правове регулювання та встановлені обставини цієї справи в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та його співмірності із вчиненим проступком, а тому є підставою для визнання протиправним та скасування наказу №1598 від 04.12.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, шляхом звільнення зі служби в поліції.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками справи, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національній поліції України з 07.11.2015 року, з 12.04.2019 року на посаді старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області.

На підставі наказів ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області від 05.10.2020 року №1314 та від 04.11.2020 року ОСОБА_1 відсторонено від виконання службових обов`язків та доручено провести службове розслідування за фактом нанесення позивачем громадянину ОСОБА_2 тілесних ушкоджень (а.с. 121-129).

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області було виявлено, що під час встановлення законності полювання, між старшим єгерем ОСОБА_2 , та компанією громадян, які були на полювання, виник конфлікт, під час якого майор поліції ОСОБА_1 , всупереч нормам чинного законодавства на законні вимоги старшого єгеря ОСОБА_2 , відреагував агресивно, виражався в його сторону нецензурною лайкою, вибив у нього мобільний телефон з рук та спричинив тілесні ушкодження, тобто чинив перешкоду єгерю у виконанні ним службових обов`язків, що є порушенням службової дисципліни.

Службовим розслідуванням виявлені в діях старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 , ознаки дисциплінарного проступку внаслідок відвертого ігнорування і недотримання ним основоположних засад діяльності поліції та порушенні вимог п.1, п.п. 1, 2, 3, 6, 7 п.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 2 п.1 розділу І, пп. 1, 2, 6, 7, 8, 10 п.1 розділу ІІ та п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, пп.1 п.1 ст. 18, п.1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" та ст. 14 розділу ІІІ, ст.39 розділу V Закону України "Про мисливське господарство та полювання" за результатами чого начальником ГУНП в Івано-Франківській області 03.12.2020 затверджений висновок службового розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни.

Відповідно до резолютивної частини висновку, дисциплінарна комісія вважала, що відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування підтвердилися (пункт 2 Висновку). За вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.1, п.п. 1, 2, 3, 6, 7 п.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року 3 2337-VІІІ, пп. 2 п.1 розділу І, пп. 1, 2, 6, 7, 8, 10 п.1 розділу ІІ та п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пп.1 п.1 ст. 18, п.1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VІІІ та ст.14 розділу ІІІ, ст.39 розділу V Закону України "Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000 №1478-ІІІ, старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 , звільнити зі служби в поліції (пункт 4 Висновку).

Наказом начальника ГУНП в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП" за №1598 від 04.12.2020 за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог п.1, п.п. 1, 2, 3, 6, 7 п.3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року 3 2337-VІІІ, пп. 2 п.1 розділу І, пп. 1, 2, 6, 7, 8, 10 п.1 розділу ІІ та п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пп.1 п.1 ст. 18, п.1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VІІІ та ст.14 розділу ІІІ, ст.39 розділу V Закону України "Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000 №1478-ІІІ, старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності ГУНП в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 , звільнено зі служби в поліції (а.с.90-91).

Як зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, наказ начальника ГУНП в Івано-Франківській області "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника конвойної служби УПД ГУНП" за №1598 від 04.12.2020, не реалізовано, у зв`язку з перебуванням майором поліції ОСОБА_1 на лікарняному.

Не погоджуючись із наказом начальника ГУНП в Івано-Франківській області №1598 від 04.12.2020, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у вказаній справі регулюються Законом України Про Національну поліцію, Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179 та іншими нормативно правовими актами.

Положеннями частини 1 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (далі Закон № 580).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліції», поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

На поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (частина п`ятнадцята статті 15 Дисциплінарного статуту).

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Крім того, як вірно зазначено судом, порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Інструкція № 893).

Відповідно до пункту 1 розділу 2 Інструкції № 893 підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У пунктах 1, 4 розділу 5 Інструкції № 893 вказано, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 1 розділу 7 Інструкції № 893).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи.

Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Колегія суддів звертає увагу на те, що порушення поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію" та статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 №2337-VIII.

Отже, поведінка поліцейського повинна відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в ході проведення службової перевірки встановлено, що між старшим єгерем ОСОБА_2 , та компанією громадян, які були на полювання, виник конфлікт, під час якого позивач - майор поліції ОСОБА_1 , всупереч нормам чинного законодавства на законні вимоги старшого єгеря ОСОБА_2 , відреагував агресивно, виражався в його сторону нецензурною лайкою, вибив у нього мобільний телефон з рук та спричинив тілесні ушкодження, тобто чинив перешкоду єгерю у виконанні ним службових обов`язків, що є порушенням службової дисципліни.

Так, відповідно до наявного в матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису події, що мала місце 03.10.2020 за участі майора поліції ОСОБА_1 , поведінка позивача як працівника поліції, не зважаючи на те, що така подія мала місце у вихідний день, є неналежною та такою, що заслуговує критики.

Як встановлено судом, саме на підставі вказаного відеозапису та отриманих в ході проведення службової перевірки пояснень учасників події, відповідачем зроблено висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином в діях позивача комісією були виявлені ознаки дисциплінарного проступку внаслідок відвертого ігнорування і недотримання ним основоположних засад діяльності поліції та встановлено порушення вимог п.1, п.п. 1, 2, 3, 6, 7 п.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пп. 2 п.1 розділу І, пп. 1, 2, 6, 7, 8, 10 п.1 розділу ІІ та п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, пп.1 п.1 ст. 18, п.1 статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" та ст.14 розділу ІІІ, ст.39 розділу V Закону України "Про мисливське господарство та полювання" за результатами чого був затверджений висновок службового розслідування за порушення позивачем службової дисципліни та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Апеляційний суд погоджується з висновками відповідача, що поведінка та дії майора поліції ОСОБА_1 , а саме: при розмові з єгерем ОСОБА_2 , відреагував агресивно, виразився в його сторону нецензурно та вибив у нього мобільний телефон з рук, що підтверджується відеозаписом наявним в матеріалах справи, є порушенням службової дисципліни, не відповідає високому званню поліцейського.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, а згідно з статтею 64 цього ж Закону особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки». Стаття 94 Закону України регламентує службовий час і час відпочинку поліцейських. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 12, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції. Пунктом 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179 (далі - Правила) встановлені основні вимоги до поведінки поліцейського. Зокрема, під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами тощо. Пунктом 3 розділу 5 правил встановлено вимоги до керівника органу (підрозділу) поліції.

Фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності став факт вчинення ним дисциплінарного проступку внаслідок відвертого ігнорування і недотримання ним основоположних засад діяльності поліції та вимог чинного законодавства, оскільки майор поліції ОСОБА_1 своєю поведінкою, як на службі, так і в побуті має підтримувати високе звання поліцейського серед громадян, зокрема бути прикладом законослухняності та поваги до закону.

Європейським судом з прав людини у рішенні від 12 січня 2012 року по справі "Горовенки та Бугара проти України" (заява М» 36146/05 та 42418/05 пункт 28) зазначено, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям.

Як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96).

Поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально- етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Працівник повинен пам`ятати, що аморальна поведінка, нерозбірливість і неохайність в особистих стосунках, відсутність навичок самодисципліни і розбещеність, балакучість і незібраність завдають непоправної шкоди його власній репутації і авторитету органів внутрішніх справ у цілому.

В контексті спірних правовідносин, Суд вважає за доцільне наголосити, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Зазначена правова позиція знаходить своє відображення в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 24.09.2020 у справі №822/1584/16.

Відтак, апеляційний суд прийшов до переконання про те, що аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що своїми діями, які знайшли відображення у висновку службового розслідування, позивачем допущено порушення службової дисципліни, за яке було правомірно накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

З мотивів вищенаведеного, колегія суддів прийшла до переконання, що є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та відмови в задоволенні позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем та відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 139, 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі № 300/179/21 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 25.08.2021 року