Справа № 540/2237/21
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2237/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремлений підрозділ) про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі-відповідач), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 899,14 грн. за 2016 рік;

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 6264 грн. за 2017 рік;

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 11629,72 грн. за 2018 рік;

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 7287,77 грн. за 2018 рік;

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 8168,65 грн. за 2019 рік;

- № 0-2119 від 18.02.2020 року про стягнення 13035,41 грн. за 2019 рік;

- № 0-2119 від 20.03.2020 року про стягнення 1195,70 грн. за 2016 рік;

- № 0-2119 від 20.03.2020 року про стягнення 9996 грн. за 2017 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі рішень Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області, а саме: від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206, від 25.06.2019 року № 276 про встановлення місцевих податків і зборів. Разом з тим, вказані рішення сільської ради скасовані рішенням суду, у зв`язку з чим, на думку позивача, податкові повідомлення-рішення мають бути скасовані. Звернувшись до податкового органу з відповідною заявою, позивач отримала відмову.

Вважаючи неправомірними податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі скасованих рішень сільради, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.05.2021 вказаний позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позову. Ухвала виконана, недоліки позову усунуті.

Ухвалою від 04.06.2021 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 24.06.2021 замінено відповідача на правонаступника - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремлений підрозділ).

У період з 29.06.2021 по 10.08.2021 головуючий суддя перебував у щорічній плановій відпустці та з 13.08.2021 по 20.08.2021 - у додатковій відпустці.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого убачається, що податковий орган позов не визнає. Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що відповідачем було отримано лист Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 01.10.2019 №02-26-315 з проханням провести звірку з переліком платників податків, що додається, серед яких наявний і позивач.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу на праві спільної часткової власності належить ? торгівельна будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 416,50 м2 та належить торгівельна будівля за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 130,50 м2.

Позивач є платником податку на майно відмінного від земельної ділянки. База оподаткування об`єкту оподаткування складає 208,25 м2 (416,50 м2 / 2) та 130,50 м2.

Ставка податку встановлювалась рішеннями Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 29.01.2016 №38 (0,5%), від 17.02.2017 №122 (1,5%), від 13.06.2018 №206 (1,5%).

Також відповідач зазначає, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набирання законної сили відповідним рішенням суду. Вищевказані рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області втратили чинність 05.01.2021, станом на дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та за весь період нарахування такі рішення були чинні, а тому втрата ними чинності 05.01.2021 не може слугувати підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.

З огляду на наведене відповідачем були винесені оскаржувані податкові повідомлення - рішення.

Таким чином, відповідач вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення правомірними та просить відмовити у позові.

Позивачем надано до суду відповідь на відзив, зі змісту якого убачається, що позивач не погоджується з позицією відповідача. Зокрема, зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі рішень Новомиколаївської сільради, які визнані незаконними рішенням суду. Позивач звертає увагу на те, що не має значення дата набрання чинності судовим рішенням, яким скасовані рішення сільради, значення має факт визнання таких рішень сільради незаконними, тобто для визнання податкових повідомлень-рішень протиправними не має різниці коли в часі визнані незаконними рішення сільради. Крім того, позивач зазначає, що запрошення на звірку направлено було 17.02.2020, а вже 18.02.2020 винесені податкові повідомлення-рішення.

З огляду на викладене позивач просить задовольнити позов.

У період з 29.06.2021 по 10.08.2021 головуючий суддя перебував у щорічній плановій відпустці та з 13.08.2021 по 20.08.2021 - у додатковій відпустці.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить ? торгівельна будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 416,50 м2 та торгівельна будівля за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 130,50 м2.

Вказана інформація підтверджується наданими сторонами доказами та не оспорюється.

Судом встановлено, що 18.02.2020 податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на "Будівлі торгівельні", а саме:

№ 0-2119 на суму 899,14 грн. за 2016 рік;

№ 0-2119 на суму 6264 грн. за 2017 рік;

№ 0-2119 на суму 11629,72 грн. за 2018 рік;

№ 0-2119 на суму 7287,77 грн. за 2018 рік;

№ 0-2119 на суму 8168,65 грн. за 2019 рік;

№ 0-2119 на суму 13035,41 грн. за 2019 рік.

Крім того, 20.03.2020 року податковим органом винесені податкові повідомлення-рішення про стягнення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема на "Будівлі торгівельні", а саме:

№ 0-2119 на суму 1195,70 грн. за 2016 рік;

№ 0-2119 на суму 9996 грн. за 2017 рік.

Ставка податку встановлювалась рішеннями Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 29.01.2016 №38 - 0,5%, від 17.02.2017 №122 - 1,5%, від 13.06.2018 №206 - 1,5%.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 року у справі №540/1167/20 визнані незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів.

З огляду на вказане рішення суду позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення від 18.02.2020 №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119 та від 20.03.2020 №0-2119, №0-2119, які прийняті на підставі вищевказаних рішень сільради також підлягають скасуванню. Вказане стало підставою для звернення до ГУ ДПС з відповідною заявою.

Відповідно до відповіді №3452/Б/21-22-24-02-11 від 15.04.2021 ГУ ДПС відмовило у скасуванні вказаних податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що станом на їх прийняття та на кінець періоду нарахування (31.12.2020) відповідні рішення Новомиколаївської сільської ради були чинні.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень від 18.02.2020 №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119 та від 20.03.2020 №0-2119, №0-2119, які прийняті на підставі скасованих рішень сільради, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

1 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи". Згідно з даним нормативно-правовим актом запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

За приписами статтей 8, 10 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Так, положеннями ст.266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Згідно з підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (ст. 266 Податкового кодексу України).

Як установлено судом, позивачу нарахований податок на податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ("Будівлі торгівельні") за 2016-2019 роки, про що винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

При цьому ставки податку встановлювались рішеннями Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 29.01.2016 №38 - 0,5%, від 17.02.2017 №122 - 1,5%, від 13.06.2018 №206 - 1,5%.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №540/1167/20 визнано незаконними та такими, що втратили чинність рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів.

Вказане рішення суду набрало законної сили 05.01.2021.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ч.2 ст.265 КАС України).

Предметом регулювання вказаної норми є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.

Отже, рішення Новомиколаївської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 30.03.2015 року № 360, від 29.01.2016 року № 38, від 17.06.2016 року № 70, від 23.02.2018 року № 191, від 13.06.2018 року № 206 про встановлення місцевих податків і зборів втратили чинність 05.01.2021 року.

Натомість податковими повідомленнями-рішеннями від 18.02.2020 №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119, №0-2119 та від 20.03.2020 №0-2119, №0-2119 нараховані податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ("Будівлі торгівельні") за 2016-2019 роки. З наведеного убачається, станом на дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та за весь період нарахування вказані рішення сільради були чинні.

До суб`єкта господарювання не може застосовуватися нормативно-правовий акт, який на момент його застосування визнано судом протиправним.

Суд наголошує, що станом на дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень та за весь період нарахування вказані рішення сільради були чинні.

Таким чином, доводи позивача про не чинність податкових повідомлень-рішень від 18.02.2020 та 20.03.2020, прийнятих на підставі рішень сільради, визнаних незаконними 05.01.2021 є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного періоду складав: у 2016 році - 1378 грн.; у 2017 році - 3200 грн.; у 2018 році - 3723 грн.; у 2019 році - 4173 грн.

З огляду на викладене, розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ("Будівлі торгівельні"), що нарахований позивачу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями складає:

за 2016 рік на суму 899,14 грн та 1195,70 грн (1378 х 208,25 х 0,5% х 10/12 + 1378 х 130,50 x 0,5%);

за 2017 рік на суму 9996,00 грн та 6264,00 грн (3200 х 208,25 х 1,5% + 3200 х 130,50 х 1,5%);

за 2018 рік на суму 11629,72 грн та 7287,77 грн (3723 х 208,25 х 1,5% + 3723 х 130,50 х 1,5%);

за 2019 рік на суму 13035,41 грн та 8168,75 грн (4173 х 208,25 х 1,5% + 4173 х 130,50 х 1,5%).

Таким чином, суд дійшов до висновку про наявність підстав для нарахування позивачу, як власнику об`єктів нежитлової нерухомості, що є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до статті 13 Конституції України, власність зобов`язує.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).

В силу принципу пропорційності втручання в право особи безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном можливе лише за умови дотримання "справедливої рівноваги" між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав людини.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що податковим органом дотримана процедура визначення грошового зобов`язання позивача та повідомлення останню про наявність такого зобов`язання.

Статтею 77 КАС України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведена належними доказами правомірність прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України та дослідивши наявні у справі матеріали, суд дійшов до висновку, що відповідач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами, спростовувавши наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (відокремлений підрозділ) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний

кат. 111031101