Справа № 380/5466/20
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/5466/20 пров. № А/857/2164/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Ратушної М.І.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року (головуючий суддя: Кухар Н.А., місце ухвалення - м. Львів, дата складення повного тексту рішення 18.12.2020) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках,

встановив:

Головне управління ДПС у Львівській області, 14.07.2020 звернулося з позовом до суду, в якому просило стягнути кошти за податковим боргом з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника в розмірі 714 523,71 грн.

Обґрунтовує позов тим, що згідно довідки про суму податкового боргу платника податків у відповідача виник податковий борг з орендної плати з юридичних осіб перед бюджетом, який станом на 17.03.2020 становить 714523,71 грн. На цей час сума боргу є узгодженою та у встановлені строки до бюджету не сплачена, тобто визнається сумою податкового боргу, яка є узгодженою та не сплаченою платником податків у строки, визначені Податковим кодексом України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року позов задоволено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що судом першої інстанції не досліджено обставин безперервності податкового боргу у період з дати виникнення податкового боргу, що міститься у податковій вимозі по дату зверненням про стягнення податкового боргу. Так, матеріалами справи підтверджено, що податковий борг впродовж періоду часу з дати виникнення податкового боргу (30.09.2013), стосовно суми якого була виставлена долучена до матеріалів справи податкова вимога, до часу звернення контролюючого органу до суду з позовом (16.07.2020) переривався, а саме податковий борг був відсутній у періоди з 14.03.2014 по 30.03.2014, з 14.04.2014 по 30.04.2014, з 23.05.2014 по 30.05.2014. Тобто, оскільки попередній податковий борг погашався, контролюючий орган зобов`язаний був після виникнення у відповідача нового боргу, у відповідності до ст. 59 ПК України, прийняти нову податкову вимогу, і відповідно повідомити платника про наявність борг і необхідність його погашення.

Позивач, 11.03.2021 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач, 27.07.2021 подав додаткове обґрунтування апеляційної скарги.

Представник відповідача Яремко В.П., у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним в апеляційній скарзі. Просить апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача Ворошилова Н.В., у судовому засіданні, апеляційну скаргу не визнала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції без змін.

Крім цього, контролюючим органом подано клопотання про заміну сторони відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України.

З огляду на те, що правонаступником Головного управління ДПС у Львівській області є Головне управління ДПС у Львівській області, утворене як відокремлений підрозділ ДПС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, у відповідності до статті 52 КАС України, допустити заміну відповідача у справі на правонаступника - Головне управління ДПС у Львівській області, як відокремленого підрозділу ДПС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, тобто є узгодженою, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Докази добровільної сплати відповідачем визначеної суми податкового боргу відсутні, а тому, вважав про наявність підстав для стягнення з платника податків спірної суми заборгованості.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з положеннями підпункту 56.17.5 пункту 56.17, пункту 56.18 статті 56 ПК України днем узгодження суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, у разі оскарження платником податків рішення контролюючого органу в адміністративному порядку є день закінчення процедури адміністративного оскарження, а у разі звернення платника податків до суду з відповідним позовом - день набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (абзаци перший, другий пункту 59.5 цієї статті).

Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України визначено, що податкова вимога вважається відкликаною, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.

У такому випадку, як встановлено пунктом 60.2 статті 60 ПК України, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення податкового боргу у повному розмірі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що якщо після направлення податкової вимоги податковий борг був погашений у повному обсязі, вважається, що правовідносини з його погашення вичерпали своє значення (припинилися). Відповідно, у разі виникнення в подальшому у платника податків нового податкового боргу, порядок вжиття контролюючим органом заходів щодо його погашення розпочинається спочатку - шляхом, зокрема, направлення платникові податків нової податкової вимоги.

Отже, предметом доказування при розгляді судом адміністративного позову за зверненням податкового органу про стягнення сум податкового боргу є з`ясування судом обставин про надіслання (вручення) платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу та про безперервність податкового боргу відповідача у період з дати виникнення податкового боргу про що зазначено у податковій вимозі по дату звернення податкового органу з позовом до суду про стягнення такого боргу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 26 листопада 2020 року у справі № 520/2893/19, від 31.03.2020 у справі № 813/1718/15, від 25.02.2020 у справі № 1340/5767/18, від 09.04.2019 у справі № 822/2695/16.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Червоноградський завод залізобетонних виробів» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області, Червоноградське управління, Червоноградська ДПІ (м. Червоноград) як платник податків і зборів.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що ДПІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області сформовано податкову вимогу від 30.09.2013 № 3494 про сплату ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» податкового боргу за кодом класифікації 13050200 (орендна плата з юридичних осіб) в розмірі 66171,99 грн, яка була вручена Товариству.

Звертаючись до суду з цим позовом, податковий орган зазначає, що цей податковий борг зростав, не переривався і за ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» рахується податковий борг в сумі 714 523,71 грн, який виник у період з 2018 по 2020 року по орендній платі з юридичних осіб:

- нараховано орендну плату з юридичних осіб - податковий розрахунок земельного податку № від 15.02.2018, термін сплати 30.05.2018, 30.06.2018, 30.07.2017, 30.08.2018, 30.09.2018, 30.10.2018, 30.11.2018, 30.12.2018, 30.01.2019 в сумі 301281,39 грн;

- нараховано орендну плату з юридичних осіб - податковий розрахунок земельного податку № від 18.02.2019, термін сплати 02.03.2019, 30.03.2019, 30.04.2019, 30.05.2019, 30.06.2019, 30.07.2019, 30.08.2019, 30.09.2019, 30.10.2019, 30.11.2019, 30.11.2020 в сумі 354347,22 грн;

- нараховано орендну плату з юридичних осіб - податковий розрахунок земельного податку № від 13.02.2020, термін сплати 01.03.2020 в сумі 29 528,80 грн;

- нараховано пеню (пп. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України) в сумі 29366,30 грн. термін сплати 30.05.2018.

На підтвердження наявності вказаної суми боргу позивачем до позову подано: довідку про суми податкового боргу платника податків від 24.03.2020 № 3044/9/10.1-12, дані про банківські рахунки, копію податкової вимоги форми «Ю» від 30.09.2013 року № 3494, копію податкової декларації з плати за землю за 2018 рік, копію податкової декларації з плати за землю за 2019 рік, копію податкової декларації з плати за землю за 2020 рік, зворотній бік облікової картки платника податків.

Судом апеляційної інстанції витребувано та досліджено у судових засіданнях інтегровані картки платника податків ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за період з 2013 по 2020 роки, тобто з дати виникнення податкового боргу 30.09.2013, за яким сформовано податкову вимогу від 30.09.2013 № 3494 до часу звернення контролюючого органу до суду з позовом 16.07.2020.

Проаналізувавши інтегровані картки платника податків ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в період з 14.03.2014 року по 30.03.2014 року у відповідача був відсутній податковий борг, оскільки абсолютне значення податкового боргу дорівнювало нулю.

Окрім цього, по платежу податок на землю (орендна плата з юридичних осіб) у період з 28.03.2014 року по 30.03.2014 року у відповідача існувала переплата в сумі 16672,24 грн.

В подальшому новий податковий борг відповідача виник лише 31.03.2014 у сумі 33908,03 грн у зв`язку з нарахуванням відповідачем та не сплатою у граничні терміни - 30.03.2014 податкових зобов`язань з орендної плати за землю у сумі 50580,27 грн, частина якого була погашена за рахунок існуючої переплати в сумі 16672,24 грн. В подальшому відповідачем було погашено суму цього податкового боргу за рахунок сплати коштів згідно платіжних доручень № 767 від 31.03.2014 в сумі 12400 грн, № 768 від 02.04.2014 в сумі 10200, 00 грн та № 771 від 03.04.2014 в сумі 11308,03 грн, № 782 від 14.04.2014 в сумі 12 грн. Цими ж платіжними дорученнями також був погашений податковий борг по пені в сумі 11,61 грн, що була нарахована та відображена контролюючим органом у інтегрованій картці платника податків відповідача 02.04.2014 та 03.04.2014.

Отже, податковий борг, який виник починаючи з 31.03.2014 разом з нарахованою пенею був погашений відповідачем повністю 14.04.2014.

Таким чином, станом на 14.04.2014 та по 30.04.2014 в інтегрованій картці платника податків теж був відсутній податковий борг, абсолютне значення податкового боргу дорівнювало нулю. Крім того, по платежу податок на землю (орендна плата з юридичних осіб) у період з 14.04.2014 по 30.04.2014 у відповідача існувала переплата в сумі 12098,53 грн.

В подальшому новий податковий борг відповідача виник лише 01.05.2014 у сумі 38481,35 грн у зв`язку з нарахуванням відповідачем та не сплатою у граничні терміни 30.04.2014 податкових зобов`язань з орендної плати за землю у сумі 50580,27 грн, частина якого була погашена за рахунок існуючої переплати в сумі 12098,53 грн. В подальшому відповідачем було погашено суму існуючого податкового боргу за рахунок сплати коштів згідно платіжних доручень № 835 від 14.05.2014 в сумі 9000,00 грн, № 837 від 15.05.2014 в сумі 11780, 00 грн, та № 838 від 19.05.2014 в сумі 17701,74 грн, № 856 від 23.05.2014 в сумі 145 грн. Вказаними платіжними дорученнями також був погашений податковий борг по пені в сумі 139,10 грн, що була нарахована контролюючим органом у інтегрованій картці платника податків 05.05.2014. Тобто податковий борг, який виник починаючи з 01.05.2014 разом з нарахованою пенею був погашений відповідачем повністю 23.05.2014.

Таким чином, у період з 23.05.2014 по 30.05.2014 в інтегрованій картці платника податків теж був відсутній податковий борг, абсолютне значення податкового боргу дорівнювало нулю. А по платежу податок на землю (орендна плата з юридичних осіб) у період з 23.05.2014 до 30.05.2014 у відповідача існувала переплата в сумі 5,9 грн.

В подальшому новий податковий борг відповідача виник лише 31.05.2014 у сумі 50574,37 грн у зв`язку з нарахуванням відповідачем та не сплатою у граничний терміни 30.05.2014 податкових зобов`язань з орендної плати за землю у сумі 50580,27 грн, частина якого була погашена за рахунок існуючої переплати в сумі 5,9 грн.

Згідно п. 59.3. ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається платнику податків не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Тобто, граничний строк сплати податкового зобов`язання орендної плати за землю припадає на 30 число кожного місяця.

З огляду на викладене, оскільки після винесення податкової вимоги від 30.09.2013 року № 3494 податковий борг відповідача з урахуванням і боргу, який виник після її направлення, був погашений у повному обсязі, отже правовідносини з його погашення вичерпали своє значення (припинилися).

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України податкова вимога від 30 вересня 2013 року № 3494, станом на день подання позову є відкликаною (нечинною). Так як, у відповідача в подальшому виникав новий податковий борг, порядок вжиття контролюючим органом заходів щодо його погашення розпочинається спочатку - шляхом, зокрема, формування та направлення відповідачу нової податкової вимоги у відповідності до ст. 59 ПК України.

Як вбачається з інтегрованих карток платника податків ПАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів», новий податковий борг у відповідача виникав 31.03.2014, 01.05.2014 та 31.05.2014, отже податковий орган повинен був сформувати та надіслати три нові податкові вимоги, з яких чинною є остання, а саме щодо податкового боргу, який виник у відповідача починаючи з 31.05.2014.

Суду апеляційної інстанції не подано доказів формування та надіслання (вручення) податковим органом відповідачу нової податкової вимоги щодо податкового боргу, який виник у відповідача починаючи з 31.05.2014 і такі відсутні у матеріалах справи.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням вимог п. 95.2 ст. 95 ПК України, згідно яких стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимога Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з Товариства податкового боргу не підлягає задоволенню, оскільки новий податковий борг виник 31.05.2014, однак податкова вимога, відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України на нову суму боргу на адресу Товариства не була сформована та надіслана (вручена). Відтак, в задоволенні позову податкового органу слід відмовити.

Суд першої інстанції, не правильно застосувавши норми пунктів 59.1, 59.5 статті 59, підпункту 60.1.1 пункту 60.1, пункту 60.2 статті 60 ПК України до вище наведених обставин у справі, не з`ясувавши обставин про надіслання (вручення) платнику податків податкової вимоги про сплату податкового боргу та про безперервність податкового боргу відповідача у період з дати виникнення податкового боргу про що зазначено у податковій вимозі по дату звернення податкового органу з позовом до суду про стягнення такого боргу, дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

Крім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 у справі № 380/6911/20, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 та набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96508970), позов ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб» (код класифікації доходів бюджету 18010600) суми 47361,63 грн, що нарахована платником до зменшення податкового зобов`язання за 2018 рік по уточнюючій податковій декларації з плати за землю № від 30.08.2018, в рахунок погашення податкового боргу по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 та нарахування пені у розмірі 29 365,82 грн на суму цього податкового боргу. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області вчинити дії по коригуванню облікових показників в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» з платежу «орендна плата з юридичних осіб» (код класифікації доходів бюджету 18010600) шляхом здійснення облікових операцій по виключенню з обліку податкового боргу в розмірі 76 727,93 грн, а саме: 47361,63 грн по податковій декларації з плати за землю за 2018 рік № від 15.02.2018 та 29365,82 грн, безпідставно нарахованої пені на податковий борг минулих років по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014.

Отже, вказаним судовим рішенням у справі № 380/6911/20, підтверджується протиправність та безпідставність визначення позивачем до стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 64887,53 грн., в тому числі: 35521,23 грн. по податковій декларації з плати за землю за 2018 рік № від 15.02.2018 року та 29365,82 грн. по неправомірно нарахованій пені.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 310, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі № 380/5466/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 20.08.2021.