Справа № 212/2276/16-а (2-а/216/75/19)
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
06 серпня 2021 року м. Дніпросправа № 212/2276/16-а (2-а/216/75/19)
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Чабаненко С.В.,
суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 26 листопада 2019 року в адміністративній справі №212/2276/16-а (2-а/216/75/19) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Криворізької міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , треті особи - Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М.Білоконя, Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якому просить визнати незаконними та скасувати з моменту прийняття рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області від 14 травня 2010 року за № 3884.
Ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2019 року закрито провадження в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, третя особа подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Дану справу розглянуто у порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.01.2017 року справу №212/2276/2016-а передано за територіальною підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Оскільки всіма суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано заяви про самовідвід, які було задоволено, і у зв`язку з неможливістю проведення автоматизованого розподілу справи між суддями, розпорядженням Голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.02.2018 року справу №212/2276/16-а передано для розгляду до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.02.2018 року справу №212/2276/2016-а передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2018 року справу №212/2276/16-а передано до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Оскільки всіма суддями Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано заяви про самовідвід, які було задоволено і у зв`язку з неможливістю проведення автоматизованого розподілу справи між суддями, розпорядженням Голови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2018 року справу №212/2276/16-а передано для розгляду до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2018 року справу №212/2276/2016 (2а/216/216/18) прийнято до провадження судді Кузнецова Р.О.
У вересні 2019 року позивачем було заявлено відводи судді Кузнецову Р.О., які останнім залишені без задоволення, питання щодо розгляду зазначених відводів не передавались на розгляд іншим суддям відповідного суду, які не входять до складу суду, що розглядає справу.
10.09.2019 року від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, 10.09.2019 року позивачем до суду подано уточнений адміністративний позов.
Також, 26.11.2019 року позивачем подано заяву про відвід судді Кузнецова Р.О.
Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що рішення Криворізького районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2010 року №3884 «Про затвердження технічної документації з нормативної оцінки земельної ділянки земель міста Кривого Рогу» визнано нечинним в судовому порядку, рішення суду про визнання нечинним нормативно-правового акту набрало законної сили, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до приписів п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів розглядаючи апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції зазначає про наступне.
У силу приписів п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили.
Зазначена норма Кодексу адміністративного судочинства України була запроваджена із прийняттям Кодексу адміністративного судочинства в редакції від 15.12.2017 року, до зазначеного часу Кодексу адміністративного судочинства України не було передбачено можливості закриття провадження у справі з зазначених підстав.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Розділом VII Кодексу адміністративного судочинства «Перехідні положення», передбачено особливості введення в дію змін до Кодексу адміністративного судочинства України, що набули чинності 15.12.2017 року.
Так, згідно пп. 10 п. 1 Перехідних положень кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Тобто, Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справи, провадження в яких відкрито до набрання чинності новою редакцією Закону, підлягають розгляду саме за правилами, що діють після набрання чинності змін до Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017 року.
Таким чином у силу пп. 10 п. 1 Перехідних положень кодексу, п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає застосуванню у даній справі незважаючи на те, що провадження в ній відкрито до 15.12.2017 року.
Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №3884 від 14.05.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» яке є нормативно-правовим актом.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року визнано рішення Криворізької міської ради Дніпропетровської області №3884 від 14.05.2010 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» - не чинним.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.12.2012 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2011 року залишено без змін.
Отже, достатніми є підстави для застосування судом приписів п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України та закриття провадження у справі, оскільки нормативно-правовий акт, що оскаржується позивачем у даній справі, визнано не чинним судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Між тим, правильно вирішивши питання про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до порушення права позивача на належний судовий захист.
Так, встановлені обставини справи, свідчать, що позивачем 25 вересня 2019 року неодноразово заявлялись заяви про відвід судді Кузнецова Р.О. з підстав упередженості судді щодо розгляду даної справи.
Вказані заяви були вирішені ухвалами судді від 25.09.2019 року шляхом відмови в задоволенні заяв. (а.с. 169- 170 т. 3, а.с. 175-176 т.3).
У відповідності до ч.ч. 1, 2, абз. 2 ч. 3 ст. 39 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи. Суд ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, залишає заяву про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав, без розгляду.
За частинами 3-5 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо питання про відвід судді в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, неможливо розглянути в суді, в якому розглядається справа, то справа для вирішення питання про відвід судді передається до суду відповідної інстанції, найбільш територіально наближеного до цього суду.
Як видно зі змісту ухвал від 25.09.2019 року суддею було розглянуто заяви позивача про відвід судді із порушенням порядку, визначеного ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема питання про відмову в задоволенні заяв про відвід судді вирішено суддею одноособово без передачі вказаного питання на вирішення іншому судді, які не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи 26.11.2019 року позивачем знову було заявлено відвід судді Кузнецову Р.О.
Однак, вказану заяву позивача про відвід судді не було вирішено судом першої інстанції шляхом прийняття однієї з ухвал, визначених ст. 39-40 Кодексу адміністративного судочинства України (про визнання заяви необґрунтованою, повернення заяви без розгляду, задоволення заяви про відвід, не передано питання про відвід на розгляд судді).
Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції неодноразово допущено порушення норм процесуального права в частині не забезпечення належного розгляду та вирішення заяв про відвід судді, що у свою чергу може свідчити про розгляд та вирішенням справи неповноважним судом.
Судом першої інстанції не дотримано порядку розгляду заяв позивача про відвід судді, чим допущено грубе порушення норм процесуального права та порушено право позивача на справедливий суд.
Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, з огляду на те, що судом під час розгляду справи порушено порядок розгляду заяв про відвід судді, чим не дотримано забезпечення права позивача на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, установленим законом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись статями 238, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2019 року в адміністративній справі №212/2276/16-а (2а/216/75/19) - скасувати та прийняти нову постанову.
Закрити провадження у справі №212/2276/16-а (2а/216/75/19) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Криворізької міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Департамент регулювання містобудівної діяльності та земельних відносин виконкому Криворізької міської ради, Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків ст.ст. 328 -329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко