Справа № 380/8259/20
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/8259/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої-судді Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Гавінської М.В.,

представник позивача Пащинської А.

представника відповідача-1 Бондарчука Д.В.,

представника відповідача-2 Кухар Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання до вчинення дій,

в с т а н о в и в :

на розгляд суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» (далі позивач, ТОВ «Центр корпорейт», Товариство) до Головного управління ДПС у Київській області (далі - відповідач-1, ГУ ДПС у Київській облаксті), Головного управління ДПС у Львівській області (далі відповідач-2, ГУ ДПС у Львівській області, в якій з урахуванням збільшення позовних вимог (вх. № 37640 від 27.05.2021) просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2020, прийняте на підставі акту перевірки за № 988/10-36-04-02/42393784 від 24.07.2020 «Про результати камеральної перевірки ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податків за травень 2020 року»;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2020, прийняте на підставі акту перевірки ГУ ДПС у Київській області за № 417/10-36-04-02/42393784 від 08.09.2020 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020»;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) у розмірі 37138376,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «Центр корпорейт» не погоджується з висновками податкового органу, викладеними у актах перевірки за № 988/10-36-04-02/42393784 від 24.07.2020 та за № 417/10-36-04-02/42393784 від 08.09.2020, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, що призвело до незаконного винесення податкових повідомлень-рішень № від 18.08.2020 та № від 02.10.2020, які мають бути скасовані. Також просить зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) у розмірі 37138376,00 грн, оскільки вважає названу вимогу ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача.

Заперечуючи проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві, представник відповідача-1 просив суд відмовити в його задоволенні та вказував на обставини, які на його думку свідчать про те, що ГУ ДПС у Київській області під час прийняття оспорюваних рішень, діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Представник відповідача-2 подав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в яких зазначив, що заявлену до них вимогу зобов`язального характеру вважають передчасною, оскільки обов`язок відповідача щодо внесення в Реєстр заяв про повернення сум бюджетного відшкодування даних щодо узгодження суми бюджетного відшкодування ТОВ «Центр корпорейт» виникне після набрання законної сили рішення про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, в разі прийняття судом такого рішення.

Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом справи, слід зазначити наступне.

Ухвалою судді від 12.10.2020 позовну заяву ТОВ «Центр корпорейт» залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді від 21.10.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 19.11.2020 заяву представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Шостому апеляційному адміністративному суду (вул. Московська, 8, корп. 30, м. Київ, 01010) забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції за участю представника відповідача Головного управління ДПС у Київській області.

Ухвалами суду від 25.01.2021 у задоволенні клопотань представника відповідача про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника Головного управління ДПС у Київській області відмовлено.

25.02.2021 протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі в якості співвідповідача ГУ ДПС у Львівській області.

17.05.2021 протокольною ухвалою суду клопотання про виклик свідків задоволено частково в частині виклику свідків директора ТОВ «Центр корпорейт» ОСОБА_1 та директора ТОВ «Маіямілідергруп» ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.05.2021 клопотання представника Головного управління ДПС у Київській області про заміну відповідача на правонаступника задоволено. Замінено відповідача-1 у справі Головне управління ДПС у Київській області () на його правонаступника Головне управлінням ДПС у Київській області (код за ЄДРПОУ ВП 44096797).

27.05.2021 протокольною ухвалою суду прийнято заяву представника позивача про збільшення позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 та представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, наведених у відзивах, просили у задоволенні позову відмови повністю.

Свідок ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. Представник позивача в судовому засіданні 16.08.2021 подала заяву директора ТОВ «Центр корпорейт» від 10.08.2021, відповідно до якої директор позивача згідно з ст. 65 КАС України відмовляється від дачі показів.

Відповідно до ст. 93 КАС України, сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Свідок ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду повернулося поштове відправлення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відтак, за наведених обставин суд в судовому засіданні 16.08.2021 постановив завершувати розгляд справи у відсутності свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 16.08.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Головним управління ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Центр корпорейт» () з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року, за результатами проведеної перевірки складено акт від 24.07.2020 № 988/10-36-04-02/ НОМЕР_1 .

Відповідно до вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області встановлено порушення ТОВ «Центр корпорейт» () вимог п.200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.8, пп. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України та розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 за № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381), в результаті чого відповідно до п.200.14 Кодексу відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку (рядок 3 ДЗ) (р.20.2.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року) в сумі 41214097 грн.

На підставі акта перевірки відповідач-2 виніс податкове повідомлення-рішення № від 18.08.2020 про виявлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за травень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 31214097,00 грн.

Головним управління ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Центр корпорейт» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, за результатами проведеної перевірки складено акт № 417/10-36-04-02/42393784 від 08.09.2020.

Відповідно до вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області встановлено порушення ТОВ «Центр корпорейт» () вимог п.200.1, п.200.2, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, чим завищено бюджетне відшкодування ПДВ за червень 2020 року в розмірі 37138376 грн, а саме за періоди листопад 2019 року на суму ПДВ в розмірі 37138376 грн, в результаті чого ТОВ «Центр корпорейт» () відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 37138376 грн, за червень 2020 року.

На підставі акта перевірки відповідач-2 виніс податкове повідомлення-рішення № від 02.10.2020 про виявлення відсутності права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 37138376 грн.

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи що їх винесено безпідставно, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із підпунктом а пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Абзацом третім пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацами першим третім пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначає стаття 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів, 200.1, 200.2 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (пп. 200.7.1, 200.7.2 п. 200.7 статті 200 ПК України).

Згідно з п. 200.8 ст. 200 ПК України, до податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Відповідно до п. 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Згідно з п. 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (п. 200.12 статті 200 ПК України).

Водночас, п. 200.14 ст. 200 ПК України передбачено, що якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

- у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

- у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Зі змісту наведених норм ПК України можна дійти висновку, платники податку отримують бюджетне відшкодування за умови узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених п. 200.11 ст. 200 ПК України, за результатами документальної перевірки.

При цьому, для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість платник податку на додану вартість повинен мати податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності. При цьому, право на бюджетне відшкодування частини від`ємного значення виникає лише у разі фактичної сплати податку на додану вартість в ціні придбаного товару (робіт, послуг) отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

Головним управління ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку ТОВ «Центр корпорейт» () з питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2020 року, за результатами проведеної перевірки складено акт від 24.07.2020 № 988/10-36-04-02/32393784.

Як встановлено судом вище, відповідно акту перевірки від 24.07.2020 № 988/10-36-04-02/32393784 Головним управлінням ДПС у Київській області встановлено порушення ТОВ «Центр корпорейт» () вимог п.200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.8, пп. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України та розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 за № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381), в результаті чого відповідно до п.200.14 Кодексу відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку (рядок 3 ДЗ) (р.20.2.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року) в сумі 41214097 грн.

Із вказаного акту судом встановлено, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) по декларації за травень 2020 року є: застосування ставки оподаткування податком на додану вартість 0% (експортні операції) згідно із п.п. 195.1.1 (а) п. 195.1 ст. 195 Кодексу, а саме експорт: (пшениця м`яка, не насіннєва, 4-го класу та 2 класу; кукурудза 3-го класу, не насіннєва; пшениця м`яка, не насіннєва 2-го та/або 3-го, та/або 4-го класів; фуражний ячмінь; насипом , якісні показники згідно ДСТУ: 4525-2006, 3768; 2019, 3769-98. Країна виробництва Україна, UA) на загальну суму 911213737 грн.

Згідно поданої декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року від 22.06.2020 за № , бюджетне відшкодування платником не заявлялось, сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21декларації за травень 2020) складає 43405433,0 грн.

Як зазначено в акті, проведеною перевіркою встановлено, що згідно поданого Розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) додаток 3 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року, ТОВ «Центр корпорейт» заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ в розмірі 41214097,0 грн (рядок 20.2.1 декларації).

Зокрема, сума бюджетного відшкодування в розмірі 41214097,0 грн (згідно Додатку 3 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року), сформовано за участі від`ємного значення, яке виникло в жовтні грудні 2019 року, березні 2020 року.

ТОВ «Центр корпорейт» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року, яким зменшено (р. 21 уточнюючого розрахунку) «Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3 уточнюючого розрахунку) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду)» на суму ПДВ 41214097,0 грн. За рахунок чого було збільшено р. 20.2.1 «На рахунок платника у банку» на суму ПДВ 41214097,0 грн.

Відповідно до п. 46.1. ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Додатки до податкової декларації є її невід`ємною частиною.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (надалі - Порядок № 21).

Згідно із п. 6 Розділу І Порядку № 21 до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованих як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Пунктом 10 Розділу ІІІ Порядку № 21 встановлено, що додатками до декларації, зокрема, є:

- розрахунок коригування сум податку на додану вартість (Д1) (додаток 1);

- довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) (додаток 2);

- розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д3) (додаток 3);

- заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника (Д4) (додаток 4).

Порядок заповнення податкової декларації з податку на додану вартість встановлений Розділом V Порядку № 21.

Так, відповідно до підпунктів 3, 4 пункту 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що не перевищує суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19 - рядок 19.1), зазначається у рядку 20.

Сума від`ємного значення (рядок 20 у декларації):

- зараховується у зменшення суми податкового боргу, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу) (відображається у рядку 20.1);

- підлягає бюджетному відшкодуванню (відображається у рядку 20.2): на рахунок платника у банку (відображається у рядку 20.2.1) та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України (відображається у рядку 20.2.2).

Платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Розрахунок суми бюджетного відшкодування здійснюється в межах суми, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації, за вирахуванням від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду, зарахованого у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість.

Значення рядка 3 таблиці 1 (Д3) (додаток 3) переноситься до рядка 20.2 декларації; зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При заповненні рядка 20.2 обов`язковим є подання (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).

Залишок від`ємного значення після вирахування суми податкового боргу та суми бюджетного відшкодування (рядок 20 - рядок 20.1 - рядок 20.2) відображається у рядку 20.3.

Відповідно до підпункту 5 пункту 5 розділу V Порядку № 21 сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1 + рядок 20.3), відображається у рядку 21 та переноситься до рядка 16.1 наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 2 Порядку визначено, що подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок) (у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 розділу II Кодексу)) передбачено пунктом 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.

Отже, платник податків у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації має право надіслати уточнюючий розрахунок до цієї декларації не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку. Цей штраф не застосовується у разі подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на прибуток підприємств за попередній податковий (звітний) рік з метою здійснення самостійного коригування відповідно до статті 39 цього Кодексу у строк не пізніше 1 травня року, наступного за звітним; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З системного аналізу зазначених норм права встановлено, що законодавство не містить заборон щодо подачі уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість внаслідок самостійно виявлених помилок.

Судом з матеріалів справи встановлено, що згідно поданої декларації з податку на додану вартість за травень 2020 року від 22.06.2020 року за № , бюджетне відшкодування не заявлялося. Згідно поданого Розрахунку суми бюджетного відшкодування Д3 додаток 3 до уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року, ТОВ «Центр корпорейт» заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 41214097,0 грн. ( рядок 20.2. 1 декларації).

Судом не встановлено порушення позивачем вимог п.200.1, п.200.4, п.200.7, п.200.8, пп. 200.14 ст. 200 Податкового кодексу України та розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» наказ Міністерства фінансів України від 28.01.2016 за № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276 та 23 березня 2018 року № 381), звідси підстав у контролюючого органу до відмови у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку (рядок 3 ДЗ) (р.20.2.1 уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку із виправленням самостійно виявлених помилок за травень 2020 року) в сумі 41214097 грн, не було.

За таких обставин спірне податкове повідомлення-рішення відповідача ГУ ДПС у Київській області № від 18.08.2020, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за травень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 31214097,00 грн, є протиправним та його належить скасувати.

Головним управління ДПС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Центр корпорейт» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, за результатами проведеної перевірки складено акт № 417/10-36-04-02/42393784 від 08.09.2020.

Відповідно до вказаного акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області встановлено порушення ТОВ «Центр корпорейт» () вимог п.200.1, п.200.2, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, чим завищено бюджетне відшкодування ПДВ за червень 2020 року в розмірі 37138376 грн, а саме за періоди листопад 2019 року на суму ПДВ в розмірі 37138376 грн, в результаті чого ТОВ «Центр корпорейт» () відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 37138376 грн, за червень 2020 року.

З акта «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Центр корпорейт» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року» від 08.09.2020 № 417/10-36-04-02/42393784 суд встановив, що суд встановив, що причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) по декларації за червень 2020 року є: застосування ставки оподаткування податком на додану вартість 0% (експортні операції) згідно із п.п. 195.1.1 (а) п. 195.1 ст. 195 Кодексу, а саме експорт: (пшениця м`яка, не насіннєва, 4-го класу та 2 класу; кукурудза 3-го класу, не насіннєва; пшениця м`яка, не насіннєва 2-го та/або 3-го, та/або 4-го класів; фуражний ячмінь; насипом , якісні показники згідно ДСТУ: 4525-2006, 3768:2019, 3769-98. Країна виробництва Україна, UA) на загальну суму 296347853,0 грн.

Судом встановлено, що 01.10.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маямілідергрупп» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» (Покупець) укладено договір поставки № 0110-19 (далі - Договір поставки), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію, іменовану надалі «товар», а покупець зобов`язується прийняти і сплатити його за умовами даного договору.

Згідно з пунктом 1.2 Договору поставки найменування, кількість та ціна товару за цим договором вказується у видаткових накладних.

Відповідно до пункту 2.1 Договору поставки оплата за даним договором здійснюється покупцем протягом трьох місяців з дати поставки товару, але не раніше дати реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування з операцій по постачанню товару, який підлягає оплаті в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених чинним законодавством порядку та строки. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань до податкової накладної в ЄРПН, оплата здійснюється після реєстрації такої накладної або коригування в ЄРПН.

Розрахунки проводяться в національній валюті України - гривні (пункт 2.2 Договору поставки).

Пунктом 3.1 Договору поставки визначено, що доставку товару здійснює продавець (власним транспортом чи транспортом стороннього перевізника), при чому вартість доставки включається до вартості проданих і доставлених товарів і окремо в документах на поставку товару не виділяється.

Згідно з пунктами 3.5 - 3.7 Договору поставки право власності на товар переходить до покупця в момент передачі йому товару. Моментом передачі товару вважається дата вручення товару покупцю або перевізнику. Одночасно з товаром постачальник повинен передати покупцю видаткові накладні.

На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Маямілідергрупп» було передано, а ТОВ «Центр корпорейт» прийнято товар (пшеницю м`яку не насіннєву 4-го класу та 2-го класу, кукурудзу 3-го класу, не насіннєву, пшеницю м`яку, не насіннєву 2-го та 3-го класу, 4-го класу, фуражний ячмінь), про що сторонами були складені та підписані видаткові накладні, що містяться в матеріалах справи (том 5 а.с.28-250, том 6 а.с. 1-250, том 7 а.с. 1-92).

Транспортування реалізованої продукції здійснювалося ТОВ «Маямілідергрупп» власними силами та із залученням сторонніх перевізників, про що свідчать наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні (том 4 а.с. 184-250, том 5 а.с.1 - 27).

Як вбачається з матеріалів справи, в рахунок оплати за відвантажену продукцію ТОВ «Маямілідергрупп» отримало від ТОВ «Центр корпорейт» грошові кошти згідно наступних платіжних доручень (том 4 а.с.177): № 13 від 02.06.2020, № 11 від 03.06.2020, № 12 від 05.06.2020, № 24 від 09.06.2020, № 242 від 12.03.2020, № 243 від 12.03.2020, № 241 від 12.03.2020, № 244 від 12.03.2020, № 230 від 12.03.2020, № 232 від 12.03.2020, № 245 від 12.03.2020, № 240 від 12.03.2020, № 246 від 12.03.2020, № 247 від 12.03.2020, № 255 від 13.03.2020, № 260 від 16.03.2020, № 258 від 16.03.2020, № 256 від 16.03.2020, № 259 від 16.03.2020, № 257 від 16.03.2020, № 262 від 19.03.2020, № 265 від 19.03.2020, № 264 від 19.03.2020, № 268 від 19.03.2020, № 267 від 19.03.2020, № 263 від 19.03.2020, № 266 від 19.03.2020, № 261 від 19.03.2020, № 271 від 27.03.2020, № 270 від 27.03.2020, № 1 від 19.05.2020, № 11 від 21.05.2020, № 12 від 21.05.2020, № 13 від 02.06.2020, № 11 від 03.06.2020, № 12 від 05.06.2020, № 24 від 09.06.2020, № 23 від 09.06.2020, № 14 від 10.06.2020, № 26 від 12.06.2020, № 25 від 12.06.2020, № 278 від 09.04.2020, № 279 від 14.04.2020, № 280 від 14.04.2020, № 281 від 15.04.2020, № 236 від 12.03.2020, № 253 від 12.03.2020, № 249 від 12.03.2020, № 251 від 12.03.2020, № 238 від 12.03.2020, № 231 від 12.03.2020, № 234 від 12.03.2020, № 233 від 12.03.2020, № 242 від 12.03.2020, № 243 від 12.03.2020, № 241 від 12.03.2020, № 244 від 12.03.2020, № 230 від 12.03.2020, № 232 від 12.03.2020, № 245 від 12.03.2020, № 240 від 12.03.2020, № 246 від 12.03.2020, № 247 від 12.03.2020, № 255 від 13.03.2020, № 260 від 16.03.2020, № 258 від 16.03.2020, № 256 від 16.03.2020, № 259 від 16.03.2020, № 257 від 16.03.2020, № 262 від 19.03.2020, № 265 від 19.03.2020, № 264 від 19.03.2020, № 268 від 19.03.2020, № 267 від 19.03.2020, № 263 від 19.03.2020, № 266 від 19.03.2020, № 261 від 19.03.2020, № 271 від 27.03.2020, № 270 від 27.03.2020, № 1 від 19.05.2020, № 11 від 21.05.2020, № 12 від 21.05.2020.

Судом встановлено, що отримана від ТОВ «Маямілідергрупп» продукція була експортована ТОВ «Центр корпорейт» в наступні країни: Таїланд, Туніс, Філліпіни, Ємен, Іспанія, Німеччина, Бангладеш, Ізраїль, Бельгія, Португалія, Марокко, Італія, Туреччина, О.А.Емірати, Нігерія, Саудівська Аравія, Алжир, Великобританія, Лівія, Південна Корея, ін. на умовах укладених контрактів. Умови поставки СРТ, DAP.

Актом перевірки від 08.09.2020 № 417/10-36-04-02/42393784 встановлено, що частина продукції транспортувалась до портів залізничним транспортом, згідно договорів: транспортно-експедиторського обслуговування за № 1810-2019/Б від 18.10.2019, який укладений із ТОВ «Бейден» (); транспортного експедирування за № 011019-2 від 01.10.2019, який укладений з ТОВ «Транспортно-експедиційне підприємство «Горизонт»» ().

Для виконання умов поставки ТОВ «Центр корпорейт» укладено договори на виконання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів, що переміщуються через митний кордон та про надання послуг з приймання, сушки, доробки та зберігання зерна.

Для оформлення вантажно-митних декларацій по експорту було укладено ряд договорів з наступними контрагентами: ТОВ «ЄВТ Грейн» () договір доручення за №ЄГ-ЦК/2019-88 від 03.10.19; ТОВ «Піка Транс Логістика» () договір про надання послуг за № 330/НТЛ/П-19 від 03.11.2019; ТОВ «СМТ Южний ЛТД» договір на брокерські митні послуги за №РБ/198-19 від 03.10.2019; СП ТОВ «Трансбалктермінал» () договір доручення про надання послуг по декларуванню вантажу (товару) за №1920/459 від 27.09.2019; ТОВ «Одемара-Інтер» () договір на митно-брокерське обслуговування за №О-1/269 від 17.10.2019; ТОВ «Новолог Сервісез» () договір про надання послуг по митному оформленню вантажів за №01 -ЦК від 17.10.2019; ТОВ «Транспортно - експедиторська компанія «Зектер»» () договір про виконання послуг по декларуванню та митному оформленню предметів, які переміщуються через митний кордон за №113-ТБ від 24.10.2019; ТОВ «Смарт Рейл Логістикс» () договір про надання послуг з організації перевезення та супроводу вантажів за №2019-10-28/КД/06 від 28.10.2019.

Та укладено договори про надання послуг з приймання, сушки, доробки та зберігання зерна з наступними контрагентами:

ТОВ «Боріваж» () договір тимчасового складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна за №Д/19-31 від 15.10.2019; ТОВ «М.В. Карго» () договір про надання послуг з приймання, сушки, підробці та зберігання зерна за №181119-1 від 18.11.2019.

Як встановлено актом перевірки, при перевірці операцій щодо вивезення товарів за межі митної території України не встановлено порушення з Інформацією про фактичне вивезення товару за межі митної території України, згідно з даними інформаційних систем ДПС.

З акту перевірки від 08.09.2020 № 417/10-36-04-02/42393784 судом також встановлено наступне:

- перевіркою операцій з постачання (вивезення, ввезення) послуг порушень не встановлено (пункт 3.6 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою дотримання вимог законодавства (в тому числі, статей 191, 204, 205 Кодексу та норм Митного кодексу України) не встановлено порушень здійснення операцій із давальницькою сировиною (пункт 3.7 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами здійсненого аналізу ціноутворення (придбання, реалізації, співставлення із спільногалузевим) у звітних періодах, які підлягають перевірці, порушень не встановлено (пункт 3.8 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій з придбання (спорудження) основних фондів, зменшення розміру незавершених капітальних інвестицій, виведення (часткове введення) в експлуатацію об`єктів будівництва порушень не встановлено (пункт 3.9 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій з придбання та зберігання товарно-матеріальних цінностей, нереалізованих на час проведення перевірки, порушень не встановлено (пункт 3.10 розділу 3 акта перевірки);

- перевіркою операцій із здійснення попередньої оплати за товарно-матеріальні цінності, порушень не встановлено (пункт 3.11 розділу 3 акта перевірки);

- станом на час проведення перевірки за результатами опрацювання податкових періодів, починаючи з періоду виникнення від`ємного значення не встановлено включення ТОВ «Центр корпорейт» до складу податкового кредиту за червень 2020 року податкових накладних, які зареєстровані з порушенням терміну у Єдиному реєстрі податкових накладних (пункт 3.12 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами перевірки не встановлено наявність правових відносин ТОВ «Центр корпорейт» з платниками, установчі документи, первинні та інші документи яких у судовому порядку визнані недійсними (пункт 3.14.1 розділу 3 акта перевірки);

- за результатами перевірки не встановлено наявність правових відносин ТОВ «Центр корпорейт» з пов`язаними особами, згідно з підпунктом 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 Кодексу (пункт 3.14.2 розділу 3 акта перевірки);

- в ході проведення перевірки не встановлено серед постачальників суб`єктів господарювання, які надали податковий кредит і не задекларували податкові зобов`язання, здійснюють операції, не обумовлені економічними причинами (цілями ділового характеру) (пункт 3.14.3 розділу 3 акта перевірки).

В той ж час, у п.3.18 акту перевірки від 08.09.2020 № 417/10-36-04-02/42393784 контролюючий орган зазначає, що «Фактично за результатами перевірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів встановлено наступне:

«платіжні доручення, які були надані до перевірки були не підписані керівником ТОВ «Центр корпорейт», не завірені банком, в якому обслуговується суб`єкт господарювання, не мають підписів та печаток».

Таким чином, саме вказана обставина стала підставою для висновку контролюючого органу про відсутність у позивача права на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 37138376 грн, за червень 2020 року.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб`єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05 квітня 2001 року № 2346-III (далі Закон № 2346-ІІІ).

Відповідно до пункту 1.14 статті 1 Закону № 2346-ІІІ електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Згідно із статтею 18 Закону № 2346-ІІІ електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа на переказ.

Порядок застосування електронного підпису для засвідчення електронного документа на переказ установлюється нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи.

Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ.

У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 1.4 глави 1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного Банку України № 22 від 21 січня 2004 року (далі Інструкція № 22) електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.

Абзацами дев`ятим, десятим пункту 1.4 глави 1 Інструкції № 22 передбачено, що дистанційне обслуговування - комплекс інформаційних послуг за рахунком клієнта та здійснення операцій за рахунком на підставі дистанційних розпоряджень клієнта; дистанційне розпорядження - розпорядження банку виконати певну операцію, яке передається клієнтом за погодженим каналом доступу, без відвідання клієнтом банку.

Порядок розрахунків за допомогою систем дистанційного обслуговування врегульований главою 10 Інструкції № 22.

Відповідно до пункту 10.1 глави 10 Інструкції № 22 оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією, визначеною в договорі між банком та клієнтом, клієнт може здійснювати за допомогою систем дистанційного обслуговування.

Дистанційне обслуговування рахунку клієнт може здійснювати за допомогою систем клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, телефонний банкінг, платіжний застосунок та інших систем дистанційного обслуговування.

Згідно із абзацом першим пункту 10.2 глави 10 Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем клієнт банк, клієнт - Інтернет банк тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.

Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі Допоміжні реквізити.

Відповідно до реєстру фактично сплачених сум бюджетного відшкодування ПДВ із даними первинних документів ТОВ «Центр корпорейт» надав до перевірки платіжні доручення щодо розрахунків з ТОВ «Маямілідергрупп» (том 4 а.с.177).

Перевіривши зміст перелічених вище платіжних доручень, суд встановив, що вони сформовані позивачем з використанням системи клієнт банк, клієнт - Інтернет банк, на що також звертає позивач у позовній заяві, а тому відповідно до вимог абзацу першого пункту 10.2 глави 10 Інструкції № 22 повинні містити обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа такі, як: дату і номер; найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу; електронний(і) підпис(и) відповідно до вимог, установлених нормативно-правовим актом Національного банку з питань застосування електронного підпису в банківській системі України; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі Допоміжні реквізити.

Суд зауважує, що усі обов`язкові реквізити електронного розрахункового документа, передбачені абзацом першим пункту 10.2 глави 10 Інструкції № 22, у вищевказаних платіжних дорученнях позивачем дотримані, зокрема, указані дата та номер таких платіжних доручень, найменування, код платника та номер його рахунку; найменування, код одержувача та номер його рахунку; суму цифрами; призначення платежу, дату одержання банком.

Водночас, у акті перевірки зазначено, зокрема, про те, що платіжні доручення, які були надані до перевірки не підписані керівником ТОВ «Центр корпорейт».

Заперечуючи проти таких висновків податкового органу, позивач у позовній заяві зауважує, що платіжні доручення, які подані до обслуговуючого банку, містять електронний цифровий підпис директора ТОВ «Центр корпорейт».

Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки відповідно до пункту 1.14 статті 1 Закону № 2346-ІІІ електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання.

Крім того, пунктом 10.15 глави 2 Інструкції № 22 встановлено, що також банк повертає електронний розрахунковий документ без виконання згідно з главою 2 цієї Інструкції, про причину повернення якого повідомляє клієнта засобами системи (з обов`язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої електронний розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено).

Відповідно до абзацу другого пункту 2.4 глави 2 Інструкції № 22 банк платника перевіряє заповнення таких реквізитів: Платник, Код платника, Рахунок платника, Банк платника та Підписи платника (якщо згідно з формою документа вимагається його заповнення).

Згідно із абзацом першим пункту 2.5 глави 2 Інструкції № 22 якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 9 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 цієї глави та пунктом 11.11 глави 11 цієї Інструкції.

Як підтверджують матеріали справи, банк не повертав вищезгадані платіжні доручення платнику ТОВ «Центр корпорейт» без виконання з підстав не засвідчення їх електронним цифровим підписом, чи з будь-яких інших підстав, передбачених Інструкцією № 22, а отже такі платіжні доручення були оформлені належним чином.

Крім того, з долучених до матеріалів позовної заяви копій цих платіжних доручень слідує, що на їх підставі банком платника проведено оплату контрагенту позивача за поставлені товари (надані послуги) відповідно до призначення платежу та у сумах, що зазначені у таких платіжних дорученнях.

Щодо посилань податкового органу на відсутність у наданих до перевірки платіжних дорученнях печатки, суд зауважує, що відповідно до додатку 9 до Інструкції № 22 Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів використання печатки платником у платіжному дорученні не є обов`язковим.

Щодо доводів відповідача про те, що платіжні доручення, надані позивачем до перевірки, не завірені банком, в якому обслуговується суб`єкт господарювання, тобто без позначки проведено банком, суд зазначає таке.

Згідно із абзацом першим пункту 2.1 глави 2 Інструкції № 22 реквізити розрахункових документів та їх реєстрів заповнюються згідно з вимогами, зазначеними в указівках щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів (додаток 9) та відповідних главах цієї Інструкції.

Відповідно до додатку 9 до Інструкції № 22 Указівки щодо заповнення реквізитів розрахункових документів та їх реєстрів у платіжному дорученні зазначається, серед іншого, число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словом, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Відповідно до абзацу першого пункту 1.15 глави 1 Інструкції № 22 доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків і зарахування коштів на рахунки отримувачів банки здійснюють у термін, установлений законодавством України.

За змістом пункту 2.14 глави 2 Інструкції № 22 банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити Дата надходження і Дата виконання, а банк стягувача Дата надходження в банк стягувача (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

У розрахункових документах дата, зазначена в реквізиті Дата виконання, має відповідати:

- даті списання коштів з рахунку платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку;

- даті списання коштів з рахунку платника та з кореспондентського рахунку банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Аналіз наведених норм Інструкції № 22 дає підстави дійти висновку, що обов`язок заповнення реквізиту на прийнятих від платника розрахункових документах Дата виконання покладений безпосередньо на банк цього платника.

А тому позивач, який подав до обслуговуючого банку належним чином оформлені розрахункові документи, які прийняті банком до виконання, не може нести негативні наслідки за дії цього банку щодо невиконання чи неналежного виконання свого обов`язку в частині заповнення на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів реквізиту Дата виконання (числа, місяця та року списання коштів з рахунку платника).

Разом з тим, суд також відзначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 826/2736/14 та в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України враховується судом під час розгляду цієї справи, окремі дефекти первинних документів не можуть слугувати підставою для позбавлення права платника податку на бюджетне відшкодування, якщо сума податку, фактично сплачена ним у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів (послуг).

Як слідує з матеріалів справи, податковий орган не заперечує факт списання грошових коштів з рахунку позивача на рахунки контрагента на підставі платіжних доручень, наданих до перевірки.

Тому, з огляду на викладене, суд вважає, що такий недолік наданих позивачем до перевірки платіжних доручень, як не заповнення банком, який його обслуговує, реквізиту Дата виконання (числа, місяця та року списання коштів з рахунку платника) не може слугувати підставою для позбавлення позивача права на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість.

Також підтвердження здійснення господарських операцій позивач обґрунтовує наявними у матеріалах справи договорами, видатковими накладними, товарно-транспортними накладними тощо.

Відтак, суд дійшов висновку, що господарські операції, вчинені у зазначений період, є реальними та підтверджені всіма необхідними і належним чином оформленими первинними документами, та безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю товариства. Товариством дотримано всі передбачені Податковим кодексом України умови для формування показника податкового кредиту з податку на додану вартість, що зумовило виникнення від`ємного значення з цього податку.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить переконання, що висновок податкового органу, викладений в акті перевірки, про порушення ТОВ «Центр корпорейт» () вимог п.200.1, п.200.2, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу України, чим завищено бюджетне відшкодування ПДВ за червень 2020 року в розмірі 37138376 грн, а саме за періоди листопад 2019 року на суму ПДВ в розмірі 37138376 грн, в результаті чого ТОВ «Центр корпорейт» () відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування ПДВ в розмірі 37138376 грн, за червень 2020 року, є хибним та суперечить нормам чинного законодавства.

За таких обставин спірне податкове повідомлення-рішення відповідача ГУ ДПС у Київській області № від 02.10.2020, яким виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за період червень 2020 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 37138376 грн, є протиправним та його належить скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) у розмірі 37138376,00 грн, то суд зазначає таке.

Згідно з п. 200.1, пп.пп. «б»-«в» п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у статті 200 ПК України.

Так, згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами підпункту «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

б) підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Відповідно до пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з п.п. «ґ» п.200.12 ст.200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку (абз. 6, 8 п.200.12 ст.200 ПК України).

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Відповідно до абз. 1 та 2 п.200.15 ст.200 ПК України, у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року №26 встановлено, що орган ДФС здійснює формування реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, шляхом внесення даних щодо, зокрема найменування платника податку на додану вартість та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу тощо.

Згідно з п.3 Порядку формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства.

Відповідно до п. 4 Порядку орган ДФС вносить до Реєстру певні дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); - суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; - дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; - дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; - дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; - дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; - суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Згідно з п.6 Порядку повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення заяв до Реєстру.

Відтак, суд зазначає, що Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків.

При цьому, передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгоджених сум бюджетного відшкодування належних позивачу, задля забезпечення доступу органу, що здійснює казначейське обслуговування для подальшого виконання.

У відповідності до абз.2 п.200.15 ст.200 ПК України, з метою відновлення прав позивача в повному обсязі також є законною вимога про зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «Центр корпорейт» (42393784) у розмірі 37138376,00 грн.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Такий обов`язок суб`єкта владних повноважень закріплений і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при ухваленні рішень діяв без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення (дія), що призвело до безпідставного податкового навантаження на позивача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, застосовуючи визначені ч. 2 ст.19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України критерії правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, суд вважає, що відповідач діяв неправомірно, прийнявши необґрунтовані, без урахуванням усіх обставин, податкові повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 21020,00 грн., то такий, згідно ст. 139 КАС України, слід стягнути на користь позивача з відповідачів за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно заявлених до них вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295, п. 3 розділу VI Прикінцевих положень, пп. 15.5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» до Головного управління ДПС у Київській області, Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання до вчинення дій, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 18.08.2020 № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 02.10.2020 № .

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого товариством з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» у розмірі 37138376 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 18750 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Львівській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положення п. 3 розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. При цьому, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до або через суд першої інстанції, який ухвалив рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Центр корпорейт» (місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул. Зелена, будинок 238, )

Відповідач-1: Головне управління ДПС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, будинок 5А, ЄДРПОУ ВП 44096797).

Відповідач-2: Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ЄДРПОУ ВП 43968090).

Повний текст рішення складено та підписано 20.08.2021.

Суддя Сидор Н.Т