Справа № 280/5087/21
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

25 серпня 2021 року о/об 12 год.Справа № 280/5087/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Новіковій Д.А., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (надалі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд: визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області від 19.05.2021 за №Ф-56350-50.

У позові зазначено, що 07.06.2021 позивачем було отримане рекомендоване поштове відправлення №577, яке містило Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-56350-50 від 19.05.2021. Згідно до тексту вказаної Вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області повідомляє, що станом на 30.04.2021 позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску згідно до даних інформаційної системи податкових органів 43445,22 грн. Позивач був зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зі статусом фізичної особи-підприємця з 16.12.2008 по 03.02.2015. Підстава державної реєстрації припинення підприємницької діяльності: власне рішення. Ці дані є загальнодоступними та містяться у ЄДР. Під час здійснення підприємницької діяльності позивачем сплачувались податки та збори у розмірах та строки встановлені законодавством. Крім того, з 10.01.2011 позивачем були укладені трудові договори з наступними юридичними особами - роботодавцями: з 10.01.2011 по 03.02.2016 - з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРАЛ, ГМБХ» (код юридичної особи 35365973); з 04.02.2016 по 21.07.2017 - з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРАЛ АГ» (код юридичної особи 37778688); з 24.07.2017 по цей час - з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОРАЛ АДМІКЧЕРЗ» (код юридичної особи 39608592). Отже, у період з 10.01.2011 по 03.02.2015 позивач був найманим працівником, а також мав статус фізичної особи-підприємця без отримання доходів. Оскільки роботодавець сплачував за позивача страхові внески, в даному випадку у нього у вказаний період був відсутній обов`язок зі сплати єдиного внеску як у фізичної особи-підприємця, оскільки за інших умов відбудеться подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства. Позивач вважає, що оскаржувана Вимога є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач позов підтримав.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно даних інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) з 18.12.2008 та з 03.02.2015 здійснює діяльність на загальній системі оподаткування за КВЕД: 69.10 - «Діяльність у сфері права». З 01.01.2012 по 03.02.2015 платник єдиного податку, ІІІ група. 12.07.2012 фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю ОСОБА_1 зареєстрована як платник єдиного соціального внеску (реєстраційний №08/11-17635). Станом на 01.01.2014 переплата з ЄСВ складала 937,97 грн. З 01.01.2014 по 03.02.2015 (здійснення діяльності на ІІІ групі єдиного податку) були встановлені наступні показники: у період з 01.01.2014 по 31.08.2015 - 422,65 грн. (1218,00 грн. х 34,7%), а саме: 22.04.2014 - 1267,95 грн. за І квартал 2014 року (квартальна сума нарахованого єдиного соціального внеску 1218,00 грн. х 34,7% х 3 місяці); 21.07.2014 - 1267,95 грн. за 2 квартал 2014 року; 20.10.2014 - 1267,95 грн. за 3 квартал 2014 року; 20.01.2015 - 1267,95 грн. за 4 квартал 2014 року; 19.04.2015 - 422,65 грн. за січень 2015 року. Таким чином враховуючи переплату у сумі 937,97 грн станом на 20.04.2015 заборгованісгь з ЄСВ складала 4556,48 грн. З 01.01.2017 по теперішній час встановлено наступні щомісячні суми сплати єдиного соціального внеску в залежності від розміру мінімальної суми заробітної плати: у 2017 році - 704,00 грн. (3200,00 грн. х 22%), у 2018 році - 819,06 грн. (3723,00 грн. х 22%), у 2019 році - 918,06 грн. (4173,00 грн. х 22%), у період з 01.01.2020 по 31.08.2020 - 1039,06 грн. (4723,00 грн х 22%), у період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 - 1100,00 грн. (5000,00 грн. х 22%). Отже, у інтегрованій картці платника інформаційної системи «Податковий блок» ОСОБА_1 , як фізичній особі, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвокат) станом на 19.01.2021 нараховано до сплати єдиного соціального внеску у сумі 43445,22 грн. у тому числі - 19.04.2018 - 2457,18 грн. за 1 квартал 2018 року (квартальна сума нарахованого єдиного соціального внеску 3723,00 грн. х 22% х 3 місяці), 02.05.2018 - 8448,00 грн. за 2017 рік (3200,00 грн. х 22% х 12 місяців), 19.07.2018 - 2457,18 грн. за 2 квартал 2018 року, 19.10.2018 - 2457,18 грн. за 3 квартал 2018 року, 21.01.2019 - 2457,18 грн. за 4 квартал 2018 року, 19.04.2019 - 2754,18 грн. за 1 квартал 2019 року (квартальна сума нарахованого єдиного соціального внеску 4173,00 грн. х 22% х 3 місяці), 19.07.2019 - 2754,18 грн. за 2 квартал 2019 року, 19.10.2019 - 2754,18 грн. за 3 квартал 2019 року, 20.01.2020 - 2754,18 грн. за 4 квартал 2019 року, 21.04.2020 - 2078,12 грн. за І квартал 2020 року (сума нарахованого єдиного соціального внеску за січень та лютий, 4723,00 грн. х 22% 2 місяці), 20.07.2020 - 1039,06 грн. за 2 квартал 2020 року (за червень місяць), березень, квітень, травень 2020 року - канікули у зв язку з карантином по «covid-19», 19.10.2020 - 3178,12 грн. за 3 квартал 2020 року, 19.01.2021 - 3300,00 грн. за 4 квартал 2020 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 за №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» та інформаційного листа ДПС України від 20.03.2020 за №7 ФОП звільнені від сплати ЄСВ за період дії карантину з 01.03.2020 по 31.05.2020. Таким чином у період з 01.01.2014 по 19.01.2021 у інтегрованій картці платника інформаційної системи «Податковий блок» нараховано до сплати єдиного соціального внеску в сумі 44383,19 грн., у тому числі: з 01.01.2014 по 20.04.2015 - 5494,45 грн., за 2017 рік - 8448,00 грн. (704,00 грн. х 12 місяців), за 2018 рік - 9828,72 грн. (819,06 грн. х 12 місяців), за 2019 рік - 11016,72 грн. (918,06 грн. х 12 місяців), за 2020 рік - 9595,30 грн (1039,06 грн. х 5 місяців, 1100,00 грн х 4 місяці). Заборгованість по єдиному соціальному внеску на 19.01.2021 складає 43445,22 грн. Відповідно до чинного законодавства та на підставі вищевказаних даних ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.05.2021 за №Ф-56350-50 на суму 43445,22 грн, яка була надіслана поштою та 07.06.2021 вручена боржнику особисто. Сума боргу, назначена у Вимозі, нарахована згідно інтегрованої картки платника 22.04.2014 - 31.01.2021.

Відповідач проти прозову заперечував.

Ухвалою судді від 05.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 19.05.2021 за №Ф-56350-50 ГУ ДПС у Запорізькій області вимагається від позивача сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 43445 грн. 22 коп., який виник станом на 30.04.2021, відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться записи: від 16.12.2008 про державну реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця; від 03.02.2015 про припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Відповідно до відомостей з Трудової книжки позивача НОМЕР_2 , позивач, зокрема: з 10.01.2011 по 03.02.2016 працював на ТОВ "КОРАЛ, ГМБХ" юрисконсультом; з 04.02.2016 по 21.07.2017 працював на ТОВ "КОРАЛ АГ" юрисконсультом; з 24.07.2017 по день подачі позовної заяви (17.06.2021) працює на ТОВ "КОРАЛ АДМІКЧЕРЗ" юрисконсультом.

Вирішуючи спір по суті суд, враховуючи викладене вище, виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (набрав чинності 15.08.2012) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Як зазначено у пп.14.1.195 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено: «1. Платниками єдиного внеску є: 1) роботодавці: підприємства, установи та організації, іншіюридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крімцивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; … 4) фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; 5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності; …».

Відповідно до ч.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (набрав чинності 01.01.2021) особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи, звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення за місяці звітного періоду, за які роботодавцем було сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску, бази нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

З огляду на предмет спору у даній справі, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд вважає за необхідне сформулювати правовий висновок, відповідно до якого особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в контролюючих органах і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (01.01.2014 - 30.04.2021), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

При цьому, доказів отримання позивачем у період з 01.01.2014 по 30.04.2021 доходу від провадження адвокатської діяльності індивідуально, судом не встановлено, відповідач про наявність таких доходів у позивача не зазначав.

Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.11.2019 у справі №160/3114/19 (адміністративне провадження №К/9901/25439/19) та від 05.12.2019 у справі №260/358/19 (адміністративне провадження №К/9901/22965/19).

З урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.05.2021 за №Ф-56350-50 винесена відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірною і підлягає скасуванню.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) від 19.05.2021 за №Ф-56350-50, якою вимагається від ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплатити борг з недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 43445 грн. 22 коп., який виник станом на 30.04.2021, відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи податкових органів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізької області (69107, Запорізька область, м.Запоріжжя, проспект Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення виготовлено у повному обсязі 25.08.2021.

Суддя О.О. Прасов