Справа № 620/6706/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6706/20 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар`єр скляних пісків» до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар`єр скляних пісків» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ю» №282-13 від 17.09.2020 Головного управління ДПС у Чернігівській області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта ґрунтуються на тому, що податковий борг позивачем був погашений у зв`язку з самостійною сплатою, а тому оскільки податковий борг, який визначений у податковій вимозі від 17.09.2020 № 282-13, відсутній, така податкова вимога відповідно до підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України вважається відкликаною.

Крім того, апелянт вказує, що позивач у прохальній частині позовної заяви не ставить питання щодо визнання протиправності дій відповідача щодо нарахування відповідної суми пені, проте суд першої інстанції надає оцінку таким діям та фактично на підставі цього скасовує податкову вимогу, хоч податкова вимога й вважається відкликаною.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Папернянський кар`єр скляних пісків» () зареєстроване в якості юридичної особи 17 листопада 1998 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач звернувся із запитом від 20.08.2020 до Головного управління ДПС у Чернігівській області, щодо підстав нарахування пені у сумі 17439,65 грн та надання розрахунку пені, дату початку нарахування пені, дату закінчення нарахування пені, дату узгодження та суми узгодження донарахованих сум податків, докази узгодження з обґрунтуванням нормами закону.

Листом № 10795/10/25-1-07-08-12 від 14.09.2020 відповідачем було повідомлено, що при нарахуванні грошового зобов`язання з податку на прибуток по податковому повідомленню-рішенню від 16.09.2019 № 0 на суму основного платежу 56205 грн засобами інформаційних систем ДПС ІТС «Податковий блок» нарахована пеня за результатами податкової перевірки на суму 17439,65 грн. За результатами податкової перевірки нараховується пеня засобами інформаційних систем ДПС ІТС «Податковий блок» у день настання строку погашення податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження) відповідно до пункту 7 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів від 07.04.2016 № 422 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 за №751/288, та відповідно до статті 129 Податкового кодексу України.

Головним управління ДПС у Чернігівській області 17 вересня 2020 року було винесено податкову вимогу № 282-13 щодо сплати податкового боргу по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 17439,65 грн.

Позивачем було подано скаргу на податкову вимогу за результатами розгляду якої листом від 25.11.2020 № 33459/6/99-00-13-05-06 Державна податкова служба України повідомила позивача про відсутність предмета оскарження у зв`язку з самостійною сплатою грошового зобов`язання.

Вважаючи податкову вимогу від 17.09.2020 № 282-13 протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов`язання до дня настання строку його погашення. Тобто при сплаті зобов`язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв`язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов`язання як обов`язкової умови для початку нарахування пені. Однак, в даному випадку нарахування пені здійснено після сплати 03 серпня 2020 року грошового зобов`язання з податку на прибуток по податковому повідомленню-рішенню від 16.09.2019 № 0, граничний строк сплати якого було 11 серпня 2020 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54,3.1. 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Тобто, по завершенню вказаного 10-денного строку, якщо у податкового органу не буде відомостей (документально підтверджених) щодо сплати або оскарження визначеного грошового зобов`язання, то контролюючий орган зобов`язаний розпочати заходи, спрямовані на забезпечення сплати платником податків цього зобов`язання, зокрема сформувати податкову вимогу.

Пунктом 129.1 статті 129 ПК України (у редакції, чинній до 01.01.2017) встановлено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Нарахування пені розпочинається:

а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом;

б) при нарахуванні суми грошового зобов`язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Отже, наведена редакція ПК передбачала застосування фінансової санкції до платників податків у вигляді нарахування пені за весь період заниження податкового зобов`язання на суму такого заниження, оскільки платник весь період, коли він не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, пункт 129.1 викладений в наступній редакції:

« 129.1. Нарахування пені розпочинається:

129.1.1 при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження)».

Таким чином, законодавцем змінено правове регулювання цього питання і передбачено, що пеня розпочинає нараховуватись з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Отже, статтею 129 ПК України (у редакції, чинній станом на момент прийняття податкових повідомлень-рішень) не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження.

З огляду на те, що право на нарахування пені у відповідача виникло після проведення перевірки та оформлення її результатів, тобто після 01 січня 2017 року, тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню стаття 129 ПК України саме в редакції, чинній з 1 січня 2017 року.

Аналогічна позиція щодо редакції статті 129 ПК України, яка підлягає застосуванню, викладена у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17.

Водночас, положення статті 129 ПК України визначають в якості підстави нарахування пені порушення строків погашення податкового боргу. Об`єктом застосування пені є саме погашена сума податкового боргу, яка в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, є сумою узгодженого грошового зобов`язання, несплаченою платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Вказані положення Податкового кодексу України кореспондуються з положеннями підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, оскільки також встановлюють правило, що нарахування пені можливе лише у разі несплати податкового зобов`язання до дня настання строку його погашення. Тобто, при сплаті зобов`язання до вказаного дня нарахування пені не може бути розпочато у зв`язку з ненастанням граничного строку погашення податкового зобов`язання як обов`язкової умови для початку нарахування пені.

Як було вірно встановлено судом першої інстанці, грошове зобов`язання з податку на прибуток по податковому повідомленню-рішенню від 16.09.2019 №0, граничним строком сплати якого було 11 серпня 2020 року, було сплачено позивачем 03 серпня 2020 року.

Тобто, позивачем не було порушено граничного строку сплати грошового зобов`язання, передбаченого ПК України, донарахованого за результатами перевірки.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що податковий орган протиправно нарахував позивачу пеню у розмірі 17439, 65 коп., і як наслідок протиправно сформував податкову вимогу №282-13 від 17.09.2020.

При цьому, неприйнятними є доводи відповідача, що предметом спору не є дії відповідача з нарахування пені, оскільки безпосередньо податковий борг, щодо якого винесено спірну вимогу, складається із сум нарахованої пені. Відповідно, предмет спору про скасування вимоги охоплює питання фактичної наявності у позивача податкового боргу, не сплаченого у визначені ПК України строки, як підстави для формування і направлення спірної у справі вимоги.

Разом з тим, відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що оскільки податковий борг по нарахування пені позивачем був погашений (платіжне доручення від 24.09.2020 №2993 на суму 20000,00 грн), а тому відповідно до статті 60 ПК України податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Так, на думку відповідача, відкликана в силу положень ПК України податкова вимога свідчить про відсутність предмету спору.

Однак, з цього приводу слід зазначити, що позивач у позовній заяві наголошує на тому, що самосійно не сплачував грошові зобов`язання за спірною вимогою, а платіжне доручення від 24.09.2020 №2993 є сплатою авансом до Державного бюджету 20000 грн податку на прибуток.

Так, як вбачається з вказаного платіжного доручення, призначенням платежу є податок на прибуток підприємства згідно поданої декларації за 3 кв.2020р.

Таким чином, сплата позивачем 20000 грн відповідно до платіжного доручення від 24.09.2020 №2993 не може вважатися погашеннням податкового боргу, а оскаржувана податкова вимога відкликаною.

Отже, доводи відповідача про відсутність предмету спору з огляду на викладене, є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки узгоджені грошові зобов`язання позивачем були своєчасно сплачені, у відповідача були відсутні правові підстави для нарахування пені на суми таких зобов`язань, а податкова вимога не була відкликана, відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Чернігівській області №282-13 від 17.09.2020 підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції належно обгрунтовано висновки щодо підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкової вимоги.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.В. Чаку