Справа № 200/8255/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 р. Справа№200/8255/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання рішення незаконним, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

5 липня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання незаконним та скасування рішення від 2 лютого 2021 року №2 щодо відмови в призначенні пільгової пенсії відповідно до п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язання зарахувати до пільгового стажу за Списком № період роботи з 23 листопада 1989 року по 2 грудня 1996 року на посаді апаратника фільтрації цеху окису барію" в Костянтинівcькому державному хімічному заводі та до страхового стажу періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , та призначити пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018(746/15) з 27 січня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що пенсійним органом неправомірно не зараховано до пільгового стажу спірні періоди роботи, оскільки такі періоди підтверджено записами у трудовій книжці, довідками виданими підприємством на підставі первинних документів, наказами про атестацію робочих місць. З посиланням постанову Верховного Суду по справі №677/277/17 від лютого 2018 року позивач вказав, що відсутність у трудовій книжці дати наказу про звільнення, не може бути підставою для не зарахування періоду роботи, оскільки заповнення трудової книжки покладається на посадових осіб підприємства, та такий недолік у заповненні трудової книжці не може бути підставою для неврахування періодів трудового діяльності до страхового стажу. Вважає рішення пенсійного органу незаконним, та таким, що порушує його конституційні права на призначення пенсії.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в наданих заявницею довідках про підтвердження наявного трудового стажу прізвище заявниці не відповідає паспорту, назва професії у довідці не відповідає назві професії у записах трудової книжки, що є неправильним застосуванням постанови КМУ «Про підтвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах». Оскільки відповідно до наданих документів у позивача відсутній необхідний пільговий та страховий стаж, у призначенні пенсії відмовлено. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також у відзиві викладено клопотання про заміну відповідача його правонаступником.

Ухвалою від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази по справі.

Оскільки суддя Дмитрієв В.С. у період з 6 серпня 2021 року по 20 серпня 2021 року перебував у відпустці, розгляд справи здійснюється 25 серпня 2021 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року вирішено допустити заміну Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та залишено без задоволення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 10 січня 2013 року Костянтинівським МВ ГУДМС України в Донецькій області.

27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1.

Рішенням Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №2 від 2 лютого 2021 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком, оскільки на момент звернення відсутній необхідний пільговий та страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 16-18).

Так, відповідно до вказаного рішення, страховий стаж позивача складає 22 роки 02 місяці 08 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком №1 - 04 роки 03 місяці 18 днів.

Також згідно з вказаним рішенням, період роботи у Костянтинівському державному хімічному заводі з 23 листопада 1989 року по 14 серпня 1992 року не зараховано до пільгового стажу роботи, оскільки у наданій довідці про підтвердження наявного трудового стажу прізвище заявниці - ОСОБА_1 ) не відповідає паспорту - ОСОБА_1 , також назва професії у довідці не відповідає назві професії у записах трудової книжки.

Тобто до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи у Костянтинівському державному хімічному заводі з 23 листопада 1989 року по 14 серпня 1992 року/

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 45 років 6 місяців - які народилися з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 18 років у жінок.

Суд зазначає, що станом на час звернення із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 досягла віку 50 років 08 місяців.

При цьому, згідно спірного рішення, підставою для відмови у призначенні пенсії є відсутність необхідного пільгового та страхового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частині 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, згідно спірного рішення страховий стаж позивача складає 22 роки 02 місяці 08 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № - 04 роки 03 місяці 18 днів.

Тобто, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи за Списком №1, що зумовлено не зарахуванням періоду роботи у Костянтинівському державному хімічному заводі з 23 листопада 1989 року по 2 грудня 1996 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1.6, 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637, в редакції станом на виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Так, трудова книжка серії НОМЕР_1 , що видана на ім`я ОСОБА_1 , містить записи, зокрема:

Костянтинівський хімічний завод імені XXV з`їзду КПСС

- 23 листопада 1989 року прийнята у апаратником фільтрації цеху окису барію (наказ №190к від 22 листопада 1989 року, запис №5);

- 20 березня 1992 року переведена апаратником фільтрації гідрату окиси барію (наказ №54-К від 20 березня 1992 року, запис №6);

- 15 серпня 1992 року переведена у цех барієвих солей апаратником фільтрації (наказ №149-к від 14 серпня 1992 року, запис №7);

- 2 грудня 1996 року звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України ( запис №8)

При цьому запис № 8 про звільнення не містить номеру наказу про звільнення.

Разом з тим, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 26 січня 2021 року №25/4 підтверджено, що саме з 23 листопада 1989 оку по 2 грудня 1996 року позивач працювала у Костянтинівському державному хімічному заводі за професією, що передбачена Списком №1.

Також довідкою Костянтинівського державного хімічного заводу від 27 серпня 2020 року №25/24 підтверджено вказані вище періоди роботи позивача.

Отже, позивач у спірний період виконував роботи, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, згідно розрахунку стажу до спірного рішення, період роботи з 15 серпня 1992 року по 2 грудня 1996 року зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1.

Стосовно тверджень відповідача щодо невідповідності ім`я по батькові заявника у трудовій книжці та довідці, суд зазначає, що як у трудовій книжці позивача так і у довідці про підтвердження наявного трудового стажу від 26 січня 2021 року прізвище, ім`я та ім`я по батькові зазначено російською мовою, зокрема « ОСОБА_1 » (рос.).

Також слід зазначити, що відповідно до частини 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Проте докази такого звернення відповідача до Костянтинівського державного хімічного заводу, відсутні в матеріалах справи.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував період роботи з 23 листопада 1989 року по 14 серпня 1992 року до пільгового стажу по списку №1 із зазначених ним підстав.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що розрахунком стажу та спірним рішенням підтверджено зарахування періоду роботи з 15 серпня 1992 року по 2 грудня 1996 року до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1, що свідчить про безпідставність позовних вимов в частині зобов`язання відповідача зарахувати такий період до пільгового стажу.

Таким чином, суд вважає, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним, прийнятим без повного з`ясування усіх обставин справи та таким, що підлягає скасуванню.

При цьому твердження позивача щодо прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки спірним рішенням відмовлено в призначені пенсії відповідно до Закону №1058, згідно положень якого (станом на час звернення із заявою про призначення пенсії) позивач досягла відповідного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію, суд зазначає, що повноваження щодо призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дані позовні вимоги, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо призначення пенсії.

Суд наголошує, що обчислення стажу роботи, призначення пенсії, тощо, належить до повноважень пенсійного органу, а не суду.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаних вище позовних вимог фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо призначення пенсії та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині зобов"язання призначити пенсію слід відмовити.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача, з урахуванням висновків суду, зарахувавши певні періоди роботи.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи, що ухвалою суду від 12 липня 2021 року відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення, судовий збір у розмірі 908 грн. (по 454 грн.) належить стягнути з позивача та відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Костянтинівсько-Дружківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №2 від 2 лютого 2021 року про відмову в призначені пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) про призначення пенсії від 27 січня 2021 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 23 листопада 1989 року по 14 серпня 1992 року у Костянтинівському державному хімічному заводі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 454 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь Держаного бюджету України судовий збір у розмірі 454 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв