Справа № 520/3925/21
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

25 серпня 2021 р. № 520/3925/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування повідомлення рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 7 від 21.12.2020 року, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , нараховано суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду у розмірі 647 479 (шістсот сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що всі придбані ТМЦ використовуються у будівництві виробничо-складського комплексу, а замовлені послуги споживаються в процесі надання. Тому не перепродаються, і не зберігаються на складі. Наголосив на тому, що ст. 198 Податкового кодексу України не містить підстави про включення сум "вхідного" ПДВ до податкового кредиту лише тих товарів, які буди занесені до довідки 20-ОПП. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У відзиві на позовну заяву відповідач наголосив на тому, що формування доходної частини та грошового зобов`язання з податку на додану вартість ОСОБА_1 відбувалося, в основному, за рахунок відображення орендної плати. Наголосив на тому, що суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець не може бути власником нерухомого або рухомого майна, а придбання, спорудження, будівництво такого майна суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, який зареєстрований платником ПДВ може здійснюватися ним виключно як фізичною особою, то право на податковий кредит за операціями з придбання, спорудження, будівництва майна не виникає. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач наголосив на тому, що будівництво виробничо-складського комплексу проводиться в рамках саме господарської діяльності фізичної особи-підприємця. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст.ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що фізична особа підприємець (далі за текстом ФОП) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснює свою діяльність відповідно до КВЕД 17.22 виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення.

Посадовими особами контролюючого органу на підставі наказу №4229 від 05.11.2020 року, направлення №1580 від 12.11.2020 року, пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1, 61.2 ст. 61, пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України в період з 12.11.2020 року по 18.11.2020 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

За наслідками такої перевірки посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) було складено акт №5187/20-40-07-17-08/ від 25.11.2020 року "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість".

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188 ст. 188, пп. г п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на 674479,00 грн., оскільки ним занижено податкове зобов`язання з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на 674479,00 гривень, оскільки ним занижено податкове зобов`язання з ПДВ.

Позивач не погодився із висновками, викладеними посадовими особами контролюючого органу в акті перевірки №5187/20-40-07-17-08/ від 25.11.2020 року та надіслав 08.12.2020 р. до Головного управління ДПС у Харківській області заперечення.

Листом №22674/ФОП/20-40-07-17-21 від 21.12.2020 року посадовими особами відповідача були розглянуті заперечення позивача. За результатами розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 від 08.12.2020 р. (вх. ГУ ДПС від 10.12.2020 №131683/ФОП) до акту документальної позапланової виїзної перевірки №5187/20-40-07-17-08/ від 25.11.2020 року "щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість" висновки акту в частині порушень є правомірними та залишаються без змін.

Посадовими особами контролюючого органу було складено податкове повідомлення-рішення №7 від 21.12.2020 року, форма "В4", яким позивачу була нарахована сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду з податку на додану вартість у сумі 674479,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 було надіслано до Державної податкової служби України скаргу на податкове повідомлення-рішення №7 від 21.12.2020 року.

Однак, рішенням про результати розгляду скарги Державна податкова служба залишила без змін податкове повідомлення-рішення №7 від 21.12.2020 року, а скаргу - без задоволення.

Позивач не погоджується із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує права позивача. З метою захисту порушених прав позивач звернувся із зазначеним позовом до Харківського окружного адміністративного суду.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до приписів п.п.14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України

податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із приписами п.185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Приписами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

В свою чергу п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України зазначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Приписами п. 198.1 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до приписів ст. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до вимог п. 198.2. ст. 198 ПКУ датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою.

При цьому, п. 198.6 ст. 198 ПК України містить виключний перелік, шо не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до приписів п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , здійснюю підприємницьку діяльність з 1996 року як ФОП (дата державної реєстрації: 02.08.1996; номер запису: 0061013)

Діяльність позивача відповідає наступним видам економічної діяльності: виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення (основний) (код КВЕД 17.22); виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування (код КВЕД 20.41); виробництво тари з пластмас (код КВЕД 22.22); інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у. (код КВЕД 43.99); надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н. в. і. у. (код КВЕД 77.39); неспеціалізована оптова торгівля (код КВЕД 46.90); купівля та продаж власного нерухомого майна (код КВЕД 68.10); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (код КВЕД 68.20); торгівля електроенергією (код КВЕД 35.14).

З метою розширення можливостей для ведення підприємницької діяльності, позивачем було придбано у приватну власність об`єкти нерухомості:

- нежитлову будівлю літ. "Т", загальною площею 1650,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 - придбана на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. "Т", загальною площею 1650,1 кв.м., від 10 березня 2016 року (далі - нежитлова будівля);

- у 2013 році позивач придбав у власність об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_4 (договір купівлі-продажу комплексу від 10.12.2013 року).

У 2016 році позивач почав на вказаній земельній ділянці нове будівництво виробничо-складського комплексу, яке триває до цього часу (декларація про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області 04.07.2016 р. №ХК 27, договір підряду № 08/09 від 08.09.2014 р., акт виконання робіт № ОУ від 07.12.2014 р.).

Суд зазначає, що дії з купівлі та продажу нерухомості, проведенні будівельних робіт та здачі її в оренду повністю відповідають видам економічної діяльності, які були обрані позивачем та заявлені при реєстрації ФОП.

В акті акт №5187/20-40-07-17-08/ від 25.11.2020 року посадовими особами підтверджено наявність у позивача зареєстрованих податкових накладних.

Пунктом 1 ст. 320 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно п.1 та п.2 ст. 325 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Тобто, суб`єктом права власності законодавством визначається фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, яке не може знаходитись взагалі у власності фізичної особи. Отже, такий суб`єкт права власності як фізична особа - підприємець не відокремлюється. Але наявність у фізичної особи підприємницького статусу не робить її іншою фізичною особою, а всього лише надає право вести господарську діяльність.

Аналіз матеріалів справи дає змогу визначити, що ФОП Одношевним здійснювалася господарська діяльність з наступними контрагентами.

Так, позивачем був укладений договір №494М на виконання робіт від 26.03.2016 року з ПП "АРМАКС-ХАРЬКОВ". Здійснення господарської операції підтверджено актом виконаних робіт від 22.09.2017 року.

Окрім того, позивачем було укладено договір підряду №10/11 від 10.11.2016 року з ТОВ "РІСАЙКЛІНГ ПАРТНЕР УП". Здійснення господарської операції підтверджено актом приймання-передачі матеріальних цінностей №1 від 11.09.2017 р., актом №ОУ приймання-передачі робіт (надання послуг) від 30.11.2017 року.

Позивачем з ТОВ "РІСАЙКЛІНГ ПАРТНЕР УП" було також укладено договір підряду №11/05 від 01.05.2016 року, додаткова угода № 1 від 01.06.2017 року, акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 30.12.2016 року, акт приймання-передачі робіт (надання послуг) від 30.09.2017 року.

Між позивачем та TOB "ТЕХНОЕКО" було укладено рахунок-фактура №СФ-0000044 від 31.07.2017 р., а між позивачем та ТОВ "ПРОМАГРОІНЖИНІРИНГ" договір підряду на проведення проектних робіт №101 від 20 червня 2017 р. (із додатками); акт №1 здачі-прийняття виконаних робіт згідно договору №101 від 27.06.2018 р.

Між позивачем та ТОВ "ВБК Будпартнер" було укладено договір №19/06 від 19 червня 2017 року; видаткову накладну № РН-0000001 від 28.07.2017 р.; видаткову накладну № РН-0000002 від 23.08.2017 р.; видаткову накладну № РН-0000003 від 19.09.2017 р.

Оскільки позивачем здійснювалося будівництво, то ним було отримано декларацію про початок будівельних робіт виробничо-складського комплексу, довідку КП Технічної інвентаризації "Інвенрос" №7674-Г від 31.01.2019 року, де також встановлено факт розпочатого будівництва виробничо-складського комплексу за адресою: Харківська обл., Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, будинок 15.

Оскільки позивач здійснює підприємницьку діяльність із виробництва (код КВЕД - 17.22 Виробництво паперових виробів господарсько-побутового та санітарно-гігієнічного призначення) як ФОП, а також є засновником ТОВ ФІРМА "СВ" (яка є виробником мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування, основний код КВЕД 20.41), то будівництво зазначеного об`єкту нерухомості здійснювалося із метою використання у підприємницькій діяльності.

Таким чином, суд зазначає, що господарська діяльність позивача мала реальний характер, а будівництво виробничо-складського комплексу здійснюється для використання такого в господарській діяльності позивача.

Щодо посилання контролюючого органу на ненадання позивачем документів, які б свідчили, про зберігання на складі ТМЦ, або документів про їх реалізацію, суд бере до увагу твердження позивача, що всі придбані ТМЦ у наведених вище контрагентів використовуються у будівництві виробничо-складського комплексу, а замовлені послуги споживаються в процесі надання.

Що стосується електропостачання за адресою Харківська область, Дергачівський район, с. Руська Лозова, вул. Польова, буд.15, то матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та АК "ХАРКІВОБЛЕНЕРГОМ" були укладені договори. Зміна майнового стану позивача підтверджується рахунками та платіжними дорученнями.

Що стосується тверджень податкового орану щодо неподання позивачем форми 20-ОПП із визначенням об`єкту оподаткування зі станом "будується", суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що форма 20-ОПП подана та прийнята податковим органом 17.12.2020 року.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки працівникам податкової служби були надані всі необхідні пояснення, відомості та інші документи, що підтверджують право на віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, які сплачені при придбанні ТМЦ (будматеріалів) та ці документи спростовують твердження, викладені в акті, про відсутність зв`язку із господарською діяльністю позивача.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З метою відновлення порушеного права, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято всупереч приписам чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) про визнання протиправним та скасування повідомлення рішення задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 7 від 21.12.2020 року, яким фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , нараховано суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) податкового періоду у розмірі 647 479 (шістсот сімдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області (, вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 6744,79 грн. (шість тисяч сімсот сорок чотири гривні сімдесят дев`ять копійок).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25 серпня 2021 року.

Суддя Н.А. Полях