Справа № 120/6427/21-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 серпня 2021 р. Справа № 120/6427/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради, Міського голови Жмеринської міської ради Кушніра Анатолія Петровича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Жмеринської міської ради (далі - відповідач 1), Міського голови Жмеринської міської ради Кушніра Анатолія Петровича (далі - відповідач 2), в якому просить суд:

- визнати тривалу бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо неприйняття будь - яких владних рішень із питання взяття на баланс Жмеринської міської ради об`єктів благоустрою села Мала Жмеринка, зокрема доріг даного населеного пункту;

- визнати тривалу бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо не прийняття будь-яких владних рішень із питання створення Статуту та Генерального плану даного органу місцевого самоврядування, в склад якого б ввійшло село Мала Жмеринка, та на підставі цих документів село Мала Жмеринка могло отримувати кошти на утримання доріг села та благоустрою в належному стані;

- визнати тривалу бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо неналежного утримання доріг та об`єктів благоустрою в селі Мала Жмеринка та не винесення відповідачем 1 та відповідачем 2 питання на сесію даного органу місцевого самоврядування питання про виділення коштів із бюджету органу місцевого самоврядування на утримання доріг та територій села Мала Жмеринка;

- зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 вжити належних заходів щодо вирішення питання по створення нової редакції Статуту та Генерального плану даного органу місцевого самоврядування та зобов`язати відповідача 1 та відповідача 2 привести територію села Мала Жмеринка до вимог чинного законодавства, яке регулює порядок утримання благоустрою сіл України, в тому числі і села Мала Жмеринка, оскільки позивач позбавлена на даний час в належний спосіб користуватися такими об`єктами благоустрою - дорогами та прилеглими до таких доріг територій.

Позовні вимоги мотивовані бездіяльністю відповідачів щодо не прийняття будь-яких владних рішень із питання взяття на баланс Жмеринської міської ради об`єктів благоустрою села Мала Жмеринка, а також не прийняття будь-якого владного рішення із питання створення Статуту та Генерального плану, в склад якого б ввійшло село Мала Жмеринка.

Ухвалою від 23.06.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачами подано відзив на позовну заяву за підписом міського голови Кушніра А.П., в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Зокрема зазначає, що в даному випадку відсутнє порушення будь-яких прав та інтересів позивача, а тому вважає, що у ОСОБА_1 відсутнє право на звернення до суду з даним позовом.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач проживає в селі Мала Жмеринка, яке знаходиться на території колишньої Леляцької сільської ради, яка на даний час ввійшла до складу Жмеринської об`єднаної територіальної громади.

Як зазначає позивач, вулиці в селі Мала Жмеринка на даний час потребують постійного та систематичного утримання.

Разом із тим, як зазначає позивач, дороги села Мала Жмеринка не перебувають на балансі Жмеринської міської ради, внаслідок чого, відповідачі ухиляються від виконання свого обов`язку утримувати дороги у належному стані.

Крім того, позивач вказує, що з моменту входу села Мала Жмеринка до Жмеринської об`єднаної територіальної громади відповідачами не вчинено жодних дій та не прийнято жодних рішень щодо створення нового Статуту та Генерального плану Жмеринської об`єднаної територіальної громади до складу якого б увійшло село Мала Жмеринка.

З огляду на викладене, позивач зазначає, що з боку відповідачів допускається протиправна бездіяльність, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.

Територіальні громади в порядку, встановленому законом, можуть об`єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органам місцевого самоврядування законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Згідно підпункту 1 пункту «а» статті 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку сільських, селищних, міських рад регламентуються статею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: а) власні (самоврядні) повноваження, зокрема: здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; б) делеговані повноваження: облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів; вулиця - це автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів. Дорожнє покриття - це укріплені верхні шари дороги, що сприймають навантаження від транспортних засобів.

При цьому, суд зазначає, що дорога з земельним покриттям теж є автомобільною дорогою, оскільки відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» земляне полотно - це ґрунтова конструкція автомобільної дороги.

Як зазначено у частині 1 статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до пункту 2 статті 19 Закону України «Про автомобільні дороги» основними обов`язками органів місцевого самоврядування в частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, зокрема, є організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами.

В даному ж випадку, як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, дороги в селі Мала Жмеринка відповідають усім встановленим вимогам законодавства та будуть прийняті у комунальну власність у найкоротші строки.

В той же час, як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 уже зверталась до Жмеринської міської ради з приводу необхідності взяття на баланс міської ради доріг села Мала Жмеринка.

За наслідками розгляду відповідного звернення, відповідач 1 листом №Р-248/2-СР від 19.05.2021 повідомив, що не має законних підстав для утримання доріг в селі Мала Жмеринка.

При цьому, у даному листі відповідач 1 повідомив, що рішенням 55 сесії Жмеринської міської ради 7 скликання від 19.12.2019 № 991 «Про затвердження передавальних актів» та рішенням 3 сесії Жмеринської міської ради 8 скликання від 28.12.2020 №101 «Про затвердження передавальних актів» затверджені передавальні акти щодо передачі майна селищної та сільських рад, які припиняються в результаті реорганізації шляхом приєднання до Жмеринської міської ради Вінницької області.

Разом із тим, в переліку майна, що було передано від Леляцької сільської ради до Жмеринської міської ОТГ не зазначалися дороги та криниці.

З огляду на викладене, відповідач зазначив, що виникає потреба у проведенні процедури визнання майна безхазяйним майном. В свою чергу, для визнання безхазяйної дороги об`єктом комунальної власності органу місцевого самоврядування необхідно провести визначену законодавством процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна згідно умов та підстав, визначених статтею 335 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, відповідач повідомив позивача про те, що орган місцевого самоврядування має діяти за процедурою, яка описана у чинному законодавстві, тобто здійснити дії, аби визнати майно безхазяйним і набути його у комунальну власність за рішенням суду. Лише у цьому випадку є правова підстава для того, аби взяти ту чи іншу дорогу на баланс ради, адже рішення суду у такому разі - є законною підставою.

З приводу наведеного, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Поняття безхазяйного майна визначене статтею 335 Цивільного кодексу України, відповідно до якої безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Так, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

В розумінні пункту 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пунктів 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку. За результатом розгляду заяви державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що до відання сільських, селищних, міських рад відноситься, в тому числі, реєстрація та взяття на облік безхазяйного майна, розташованого на території відповідної громади.

Так, законодавством визначена поетапна процедура передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, яка включає в себе звернення до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, з заявою про взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, а після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі, звернення органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, до суду за переданням нерухомого майна за рішенням суду у комунальну власність.

При цьому, варто зазначити, що відповідач обізнаний про наявність певної процедури передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, адже така процедура була роз`яснена ним позивачу у листі №Р-248/2-СР від 19.05.2021.

В той же час, доказів вчинення будь-яких дій спрямованих на початок відповідної процедури передання у комунальну власність безхазяйного нерухомого майна, в даному випадку доріг села Мала Жмеринка, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано.

Крім того, положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із тим, в даному випадку, заперечуючи проти задоволення вимог даного позову у цій частині відповідач лише зазначає, що права позивача жодним чином не порушені, а тому вона не може звертатись до суду з даним позовом.

З приводу наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

В даному ж випадку, як зазначає позивач у позовній заяві, стан доріг в селі Мала Жмеринка не відповідає вимогам чинного законодавства, адже не утримуються належним чином, внаслідок чого вона позбавлена можливості добиратись до соціальних об`єктів (магазин, аптека, криниця, автобусна зупинка), розташованих в селі Мала Жмеринка.

Факт неналежного утримання доріг та прилеглих до них територій села Мала Жмеринка також підтверджується долученими позивачем фотоматеріалами, а також листами Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

В той же час, враховуючи те, що дороги села Мала Жмеринка не перебувають на балансі Жмеринської міської ради, підстави стверджувати про те, що стан таких доріг зумовлений саме бездіяльністю відповідача, на переконання суду, відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги даного позовну, які пов`язані із визнанням протиправною бездіяльності відповідачів щодо неналежного утримання доріг села Мала Жмеринка, а також не винесення на сесію питання про виділення коштів на їх утримання та, як наслідок, щодо зобов`язання вчинити відповідні дії, задоволенню не підлягають, адже як уже було зазначено судом вище, відповідні дороги та прилеглі до них території не перебувають на балансі Жмеринської міської ради.

Поряд із цим, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

При цьому, суд також враховує, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

В даному ж випадку, бездіяльність Жмеринської міської ради щодо не вчинення дій, спрямованих на взяття на баланс доріг села Мала Жмеринка, навіть у випадку, якщо такі дороги є безхазяйним майном, призводить до ситуації, коли у Жмеринської міської ради не виникає обов`язку щодо управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг села Мала Жмеринка, що призводить до порушення прав, свобод та інтересів жителів відповідного села, в тому числі ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту прав та інтересів позивача буде визнання протиправною бездіяльності Жмеринської міської ради щодо не вчинення дій, спрямованих на взяття на баланс доріг села Мала Жмеринка та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Поряд із цим, надаючи оцінку вимогам позивача, які стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо не прийняття рішень із питань створення Статуту та Генерального плану Жмеринської територіальної громади до складу якого б увійшло село Мала Жмеринка, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що з метою врахування історичних, національно-культурних, соціально-економічних та інших особливостей здійснення місцевого самоврядування представницький орган місцевого самоврядування на основі Конституції України та в межах цього Закону може прийняти статут територіальної громади села, селища, міста.

Статут територіальної громади підлягає державній реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань.

Із наведених положень слідує, що Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не визначає імперативного обов`язку органу місцевого самоврядування на прийняття статуту територіальної громади.

Крім того, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них (ч.1 ст. 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада (ч. 6 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

При цьому, механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях, визначений Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290 (далі - Порядок №290).

В той же час, ані положеннями Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ані Порядком №290 не визначено жодних граничних термінів щодо прийняття рішення про розробку чи/або внесення змін до Генерального плану населеного пункту у випадку добровільного об`єднання територіальних громад.

За відсутності таки строків, підстави стверджувати про будь-яку бездіяльність, допущену з боку відповідачів, на думку суду, відсутні.

Крім того, суд наголошує, що у позовній заяві позивачем не наведено жодних обставин, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи/або інтересів внаслідок відсутності прийнятих відповідачами рішень щодо внесення змін до Статуту чи/або Генерального плану Жмеринської ОТГ.

При цьому, варто зазначити, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог даного позову, які стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідачів та зобов`язання їх прийняти рішення щодо створення нової редакції Статуту та Генерального плану Жмеринської ОТГ.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про наявність підстав для частково задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради щодо не вчинення дій, спрямованих на прийняття на баланс Жмеринської міської ради доріг села Мала Жмеринка.

Зобов`язати Жмеринську міську раду вчинити дії, спрямовані на прийняття на баланс Жмеринської міської ради доріг села Мала Жмеринка.

В задоволені решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 );

Жмеринська міська рада (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область, );

Міський голова Жмеринської міської ради Кушнір Анатолій Петрович (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область).

Повний текст рішення складено 25.08.2021.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна