Справа № 813/3428/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року Справа № 813/3428/18 пров. № А/857/10832/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 за участю Військової прокуратури Львівського гарнізону, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Західне територіальне управління внутрішнього аудиту, про скасування наказів, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року (суддя Карп`як О.О., м.Львів, повний текст складено 10 березня 2021 року),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 :

«Про підсумки службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2018 №639» від 17.07.2018 №711 (далі Наказ №711);

«Про підсумки службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09 липня 2018 №641» від 17.07.2018 №712 (далі Наказ №712);

«Про підсумки службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2018 №640» від 31.07.2018 №791 (далі Наказ №791).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі із покликанням на окремі обставини справи вказує, що оскаржувані накази є протиправними, так як прийняті за результатами службових розслідувань, що проведені з грубим порушенням норм наказу «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженого наказом Міністерства оборони України (далі МОУ) від 21.11.2017 №608 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 13.12.2017 за № 1503/31371; далі Наказ №608, Порядок №608 відповідно). Зазначає, що є необґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивач особисто винен у заподіянні матеріальних збитків державі. Звертає увагу, що він не виконував обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 увесь період, що зазначений в оскаржуваних наказах. Командир військової частини не є відповідальною особою за котлове та продовольче забезпечення частини. Також зауважує, що під час службових розслідувань не встановлено факту наявності умисного чи з необережності скоєння дій чи бездіяльності та з якою метою позивачем завдано шкоду або збитки.

Відповідач та третя особа відзиву на апеляційну скаргу не подали, в судове засідання не надіслали своїх представників про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні Накази №711, 712, 791 прийняті у спосіб визначений законом та є правомірними і підставними.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 в 2016 році в періоди: з 07.07 по 09.07, з 19.07 по 23.07, 12.10 по 20.10, з 24.10 по 10.11, з 25.11 по 02.12; в 2017 році в періоди: з 17.01 по 09.02, з 13.02 по 28.03, з 03.05 по 18.05, з 21.05 по 29.05, 01.06 по 08.06, з 11.06 по 16.06, з 18.06 по 19.06, з 02.08 по 03.08, з 11.08 по 13.08, 06.09 по 07.09. У зазначені періоди державі було завдано відповідних матеріальних збитків.

Відповідно до пункту 4 Наказу №711, у відповідності до пункту 11 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення №243) за прийняття рішень, що порушили встановлений порядок обліку та використання військового майна, притягнуто до матеріальної відповідальність у розмірі тримісячного грошового забезпечення начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

Як вказано у Наказі №711 комісією згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 09.07.2018 №639 було проведено службове розслідування по факту порушення вимог пункту 1.11 «Положення про продовольче забезпечення Збройних сил України на мирний час», затвердженого наказом Міністра №402 від 09.12.2002 (зареєстровано в МЮУ 20.12.2002 за №992/7280; далі Положення №402) та вимог пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) «Про додаткове харчування в зоні проведення антитерористичної операції» №158 (далі Постанова №158) та телеграми тимчасово виконуючого обов`язки начальника тилу Збройних Сил України (далі ЗСУ) від 06.08.2014 №341/4/6618 (далі Телеграма), внаслідок якого особовий склад в/ч НОМЕР_1 за період з 01.07.2016 по 28.03.2018 несвоєчасно знімався з продовольчого забезпечення. Зазначені порушення встановлено у 6911-ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 7268 добовидач у сумі 445442,16 грн. Під час службового розслідування комісія ознайомилась з аудиторським звітом «Про результати проведення фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.07.2016 по 30.04.2018 року» від 25.05.2018 №234/5/19 (далі Аудиторський звіт) згідно з якого встановлено, що в порушення вимог пункту 5 Постанови №158 та вимог Телеграми військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 припинивши участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, прибули та приступили до виконання своїх обов`язків у пункті постійної дислокації м. Яворів, проте несвоєчасно зняті з продовольчого забезпечення із району виконання завдання де здійснювалось харчування за нормою №1 загальновійськова (продукти харчування), пунктом 3 приміток до норми №2- льотна та додатково до норми №1 загальновійськова пункт «й» пункт 3 приміток.

На посаді начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 за період, що був обревізований аудиторською групою перебував полковник ОСОБА_1 , на посаді заступника командира частини з тилу начальника тилу в/ч НОМЕР_1 перебував полковник ОСОБА_2 .

Як вбачається з висновків Наказу №711 недбале виконання начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 та колишнім начальником стройової частини відділення персоналу штабу в/ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 своїх службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами призвело до нанесення збитків державі. Причинами виявленого правопорушення вказано: правопорушення допущено під час виконання полковником ОСОБА_1 та майором ОСОБА_3 службових обов`язків у формі необережності. Обтяжуючих вину обставин не виявлено. Пом`якшуючою вину обставиною зазначено відсутність подібних порушень з боку полковника ОСОБА_1 . Вказано, що в даних діях містяться ознаки дисциплінарного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена правилами Дисциплінарного статуту Збройних Сил України затвердженого однойменним Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Вчинене правопорушення перебуває у причинно наслідковому зв`язку із заподіянням державі матеріальної шкоди. Тому, з метою попередження подібних випадків в подальшому та покарання винних прийнято Наказ №711.

За змістом пункту 4 Наказу №712 у відповідності до пункту 10 Положення №243 за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі місячного грошового забезпечення начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

Як вказано у Наказі №712 комісією згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 09.07.2018 №641 було проведено службове розслідування по факту порушення вимог абзацу 1 пункту 1.11 Положення №402, яке призвело, що військовослужбовці військової служби за контрактом та військовослужбовці офіцерського складу в/ч НОМЕР_1 вибувши у відпустку перебували на продовольчому (котловому) забезпеченні при частині. Зазначені порушення встановлено у 4280-ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 4719 добовидач у сумі 192342,72 грн (з ПДВ). Під час проведення службового розслідування комісія ознайомилась з Аудиторським звітом згідно якого встановлено, що в порушення вимог абзацу 1 п.1.11 Положення №402 військовослужбовці військової служби за контрактом та військовослужбовці офіцерського складу в/ч НОМЕР_1 вибувши у відпустку перебували на продовольчому (котловому) забезпеченні при частині.

В спірному наказі №712 вказано, що згідно пункту 24.7 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12.06.2017 №127 з 12.06.2017 вибули та знаходяться у відпустці прапорщик ОСОБА_4 та також ще 253 військовослужбовці військової служби за контрактом (всього 254 військовослужбовців служби за контрактом). Проте виключені з котлового забезпечення з 13.06.2017 тим самим 254 військовослужбовці безпідставно перебували на котловому забезпеченні 12.06.2017. Унаслідок чого завищено обсяги наданих послуг з харчування на 254 добовидач у сумі з ПДВ 8153,40 грн. Аналогічні порушення встановлено ще у 4279-ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 4719 добовидач у сумі 192342,72 грн (з ПДВ).

На посаді начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 за період, що був обревізований аудиторською групою перебував полковник ОСОБА_1 , на посаді заступника командира частини з тилу начальника тилу в/ч НОМЕР_1 перебував полковник ОСОБА_2 . Окрім того, останні в той же період тимчасово виконували обов`язки командира в/ч у періоди що зазначені вище протягом 2016-2017 років.

За висновками Наказу №712 недбале виконання начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами призвело до нанесення збитків державі. Причинами виявленого порушення зазначено правопорушення допущено під час виконання полковником ОСОБА_1 службових обов`язків у формі необережності. Обтяжуючих вину обставин не виявлено. Пом`якшуючу вину обставиною є відсутність подібних порушень з боку полковника ОСОБА_1 . Вказано, що в даних діях міститься ознаки дисциплінарного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена правилами Дисциплінарного статуту. Вчинене правопорушення перебуває у причинно наслідковому зв`язку із заподіянням державі матеріальної шкоди.

Згідно пункту 3 Наказу №791 у відповідності до пункту 10 Положення №243/95 за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі 7894,85 грн начальника штабу першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_1 .

Як вказано у Наказі №791 комісією згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 09.07.2018 №640 було проведено службове розслідування по факту порушення вимог абзацу 1 пункту 1.11 Положення №402 - особовий склад в/ч НОМЕР_1 строкової служби вибувши та перебуваючи у відпустці знаходився на продовольчому (котловому) забезпеченні при частині. Зазначене порушення встановлено у 95-ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 106 добовидач у сумі 7441,80 грн. Також, з метою з`ясування обставин, усунення виявлених порушень, встановлення винних посадових осіб по факту порушення вимог абзацу 1 пункту 2.11 Положення №402 особовий склад в/ч НОМЕР_1 перебуваючи на лікуванні та харчуванні у військовому клінічному центрі Західного регіону знаходився на котловому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 , що призвело до одночасного забезпечення двома нормами харчування нормою №1 загальновійськова або нормою №1- загальновійськова (обід) та нормою №5 лікувальна. Зазначене порушення встановлено у 217- ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 217 добовидач у сумі 8347,90 грн (з ПДВ). Під час проведення службового розслідування комісія ознайомилась з Аудиторським звітом згідно якого встановлено, що в порушення пункту 5.15.1.19 тимчасового керівництва з обліку військового майна №690 (чинного до 01.11.2017) встановлено, що у в/ч НОМЕР_1 з 01.07.2016 по 28.02.2018 не в повній мірі організовувався попередній, поточний та наступний контроль за законним використанням добовидач та недопущення нанесенню державі збитків. В до порушення вимог пункту 1.11 Положення №402 та вимог пункту 5 Постанови №158 та Телеграми особовий склад в/ч НОМЕР_1 в період з 01.07.2016 по 28.03.2018 несвоєчасно знімався з продовольчого забезпечення. Зокрема, в порушення вимог абзацу 1 пункту 1.11 Положення №402 - особовий склад в/ч НОМЕР_1 строкової служби вибувши та перебуваючи у відпустці знаходився на продовольчому (котловому) забезпечені при частині.

Так, згідно пункту 26.5 наказу командира в/ч НОМЕР_1 по стройовій частині від 12.12.2017 №173 солдат ОСОБА_5 який з 01.12.2017 перебував у відпустці, виключені з котлового забезпечення з 13.12.2017, тим самим військовослужбовець 12 діб безпідставно перебував на котловому забезпеченні, чим завищені обсяги наданих послуг за 12 добовидач в сумі 946,08 грн. (з ПДВ). Аналогічне порушення встановлено ще у 94-х випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 106 добовидач у сумі 7441,80 грн (з ПДВ). Окрім того, в порушення вимог абзацу 1 пункту 1.11 та вимог пункту 2.11 Положення №402 особовий склад в/ч НОМЕР_1 перебуваючи на лікуванні та харчуванні у ВМКЦ Західного регіону знаходився на котловому забезпеченні у в/ч НОМЕР_1 , що призвело до одночасного забезпечення двома нормами харчування нормою №1 та нормою №5.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.11.2017 №163 солдат ОСОБА_6 забезпечувався харчуванням по обід 01.12.2017 проте з обіду 30.11.2017 перебував на харчуванні у ВМКЦ Західного регіону. Тим самим військовослужбовці безпідставно перебували на котловому забезпеченні в частині на обід 30.11.2017 та на обід 01.12.2017. Внаслідок чого завищено обсяги наданих послуг з харчування на 2 добовидач обіду у сумі 56,50 грн. Аналогічні порушення виявлені ще у 216-ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 217 добовидач у сумі 8347,90 грн.

Відповідно до висновків вказаного Наказу №791 недбале виконання начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами призвело до нанесення збитків державі. Причинами виявленого порушення зазначено правопорушення допущено під час виконання полковником ОСОБА_1 службових обов`язків у формі необережності. Обтяжуючих вину обставин не виявлено. Пом`якшуючу вину обставиною є відсутність подібних порушень з боку полковника ОСОБА_1 . Вказано, що в даних діях міститься ознаки дисциплінарного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена правилами Дисциплінарного статуту. Вчинене правопорушення перебуває у причинно наслідковому зв`язку із заподіянням державі матеріальної шкоди.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі Закон № 2232-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені «Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України», затвердженим однойменним Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі Статут внутрішньої служби; в редакції чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

За змістом статті 28 Статуту внутрішньої служби єдиначальство є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтею 30 Статуту внутрішньої служби встановлено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно статті 35 Статуту внутрішньої служби, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові. Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Відповідно до статті 58 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості. Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 59 Статуту внутрішньої служби передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний, зокрема завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Статтею 66 Статуту внутрішньої служби встановлено, що командир полку в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир полку є прямим начальником усього особового складу полку.

Відповідно до статті 67 Статуту внутрішньої служби командир полку зобов`язаний, зокрема забезпечувати збереження озброєння, боєприпасів та інших матеріальних засобів полку, їх своєчасне поповнення до визначених норм; не менше ніж двічі на рік проводити огляд, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального, інших матеріальних засобів, їх бойової готовності з оголошенням результатів перевірок наказом по військовій частині (командирові корабля не менше ніж один раз на два місяці проводити огляд корабля, не менше ніж один раз на місяць - огляд озброєння, боєприпасів і технічних засобів, здійснювати щоденний обхід корабля), при виявленні фактів нестач (втрати), надлишків, псування, розкрадання майна призначати розслідування; керувати фінансовою діяльністю полку, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом; організувати бухгалтерський облік військового майна (у тому числі непорушного запасу) та знати вартість утримання військової частини; вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині.

Положеннями статтею 69 Статуту внутрішньої служби визначено, що начальник штабу полку (окремого батальйону) зобов`язаний: організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею; узгоджувати роботу заступників командира полку, начальників родів військ і служб; знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань; постійно знати про наявність особового складу, наявність і стан озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в полку, забезпечувати додержання штатної дисципліни; організовувати й не менше ніж двічі на рік проводити перевірку наявності та стану озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, засобів зв`язку та майна у безпосередньо підпорядкованих йому службах і підрозділах.

У статті 83 Статуту внутрішньої служби передбачено, що начальник служби полку зобов`язаний: вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом полку звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів.

Згідно статті 97 Статуту внутрішньої служби начальник продовольчої служби полку підпорядковується заступнику командира полку з тилу і є прямим начальником особового складу продовольчої служби полку.

На доповнення до вимог, викладених у статтях 82-84, начальник продовольчої служби полку відповідає за організацію якісного та своєчасного харчування особового складу, санітарний стан об`єктів служби і зобов`язаний: перевіряти не менше ніж один раз на місяць наявність і якісний стан продовольства, техніки та майна служби в підрозділах, на складі та інших об`єктах служби в полку.

Відповідно до підпунктів 3.1.2, 3.1.3, 3.1.5 пункту 3.1 розділу 3 «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом Міністра оборони України (далі Міністр) №300 від 16.07.1997 (зареєстрованого в МЮУ 22.12.1997 за №615/2419; далі Положення №300) командири (начальники) повинні піклуватись про збереження та зміцнення здоров`я підлеглих, вникати в їхній побут і потреби, контролювати своєчасність, комплектність і якість належного їм постачання.

Командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно-технічного, торговельно побутового, квартирноексплуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів. При виявленні втрат, нестач, навмисного пошкодження військового майна, його розкрадання, інших корисливих зловживань він має право вживати у встановленому законом порядку заходів щодо відшкодування завданих державі збитків, а у випадках скоєння злочинів - порушувати кримінальну справу та проводити дізнання. Командир військової частини (з`єднання), яка має права юридичної особи, у межах своїх повноважень та виділених коштів має право укладати господарські угоди або договори (додаток N 1) та несе повну відповідальність за обґрунтоване і правомірне витрачання (використання) коштів на пов`язану з цими угодами діяльність. Він забезпечує обов`язкове попереднє письмове погодження проектів майбутніх господарських угод (договорів) з начальником фінансової служби та юрисконсультом військової частини (з`єднання). За відсутності згаданих спеціалістів у військовій частині (з`єднанні) проекти угод (договорів) погоджуються з відповідним спеціалістом вищого військового органу.

Начальник штабу частини (з`єднання) повинен знати стан військового (корабельного) господарства та контролювати виконання розпоряджень командира з питань його ведення. Він відповідає за утримання, експлуатацію, бойову готовність командних пунктів і пунктів керування, засоби зв`язку та охоронної сигналізації, організовує узгоджену роботу заступників командира, начальників родів військ та служб частини (з`єднання) щодо ведення військового (корабельного) господарства. Начальник штабу повинен своєчасно повідомляти їх про намічені заходи щодо бойової підготовки та виховної роботи, організаційні заходи, зміну дислокації підрозділів (частин), строки прибуття молодого поповнення та чергового звільнення військовослужбовців строкової служби, а також надавати інші відомості, необхідні для планування господарчої діяльності військової частини (з`єднання), витребування, одержання та витрачання матеріальних засобів і коштів.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

За статтею 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Пунктом 10 Положення №243 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) визначено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого військовослужбовцям і призваним на збори військовозобов`язаним на період зборів в особисте користування, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 11 Положення №243 командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна. У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Згідно пункту 25 Положення №243 під місячним грошовим забезпеченням офіцерського (начальницького) складу і військовослужбовців, які проходять службу за контрактом, слід розуміти посадовий оклад разом з окладом за військове (спеціальне) звання і процентною надбавкою за вислугу років, а військовослужбовців строкової військової служби - посадовий оклад. Місячне грошове забезпечення призваних на збори військовозобов`язаних визначається відповідно до чинного законодавства України.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців ЗСУ, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок №608 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

За змістом статті 7 Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду (пункт 1 розділу ІІ Порядку №608).

У розділі ІІІ Порядку №608 передбачено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Відповідно пункту 3 розділу IV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункти 1, розділу V, VI Порядку №608).

Згідно пункту 1.11 Положення №402 військовослужбовці та інші категорії, які мають право на одержання встановлених норм харчування за рахунок держави у вигляді гарячої їжі, у разі вибуття з військової частини знімаються з продовольчого забезпечення з будь-якого приймання їжі (сніданку, обіду або вечері) залежно від часу вибуття на підставі наказу командира військової частини про вибуття з видачою атестата на продовольство.

Відповідно до пунктів 11, 12 розділу І «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра від 17.08.2017 №440 (зареєстровано в МЮУ 27.09.2017 за №1192/31060; далі Інструкція №440) керівництво організацією обліку військового майна у ЗСУ здійснюють: в органах військового управління - керівники органів військового управління військових частинах (центрах забезпечення) - командири військових частин (начальники центрів забезпечення).

Посадові (службові) особи організовують та здійснюють ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків, визначених Статутом внутрішньої служби, Положенням про військове (корабельне) господарство, положеннями про органи військового управління, функціональними (посадовими, службовими) обов`язками з урахуванням вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та цієї Інструкції.

Відповідно до пунктів 7-9 розділу ХІХ Інструкції №440 підставою для оформлення первинних документів на видавання продуктів з продовольчого складу в їдальню (на камбуз) для приготування їжі є розкладка продуктів (додаток 88) та дані книги обліку руху осіб, що харчуються (додаток 89), у якій на підставі даних атестатів на продовольство і наказів командира військової частини про зарахування на забезпечення (зняття із забезпечення) ведеться облік осіб, які харчуються в їдальні (камбузі, на пункті харчування). Внесення змін у розкладку продуктів здійснюється тільки з письмового дозволу командира військової частини. Підсумкові дані книги обліку осіб, що харчуються, за кожен день повинні відповідати даним стройової частини штабу військової частини, яка щодня у визначений командиром військової частини час надає до продовольчої служби відомості про кількість осіб, що харчуються, за нормами харчування.

За змістом частини першої-другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зі змісту оскаржуваних наказів та висновків службового розслідування, Аудиторського звіту встановлено, що позивачем у період перебування його на посаді начальника штабу-першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 в 2016 році в періоди: з 07.07 по 09.07, з 19.07 по 23.07, 12.10 по 20.10, з 24.10 по 10.11, з 25.11 по 02.12; в 2017 році в періоди: з 17.01 по 09.02, з 13.02 по 28.03, з 03.05 по 18.05, з 21.05 по 29.05, 01.06 по 08.06, з 11.06 по 16.06, з 18.06 по 19.06, з 02.08 по 03.08, з 11.08 по 13.08, 06.09 по 07.09 допущено недбале виконання службових обов`язків передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно-правовими актами, що виразилось, зокрема у: несвоєчасному виключенні військовослужбовців військової служби за контрактом та військовослужбовці офіцерського складу в/ч НОМЕР_1 , які вибули у відрядження, відпустку чи перебували на лікарняному з продовольчого (котлового) забезпеченні при частині.

Щодо правомірності застосування до позивача-апелянта згідно Наказу №711 матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди, у вигляді тримісячного грошового забезпечення, то слід вказати, що підставами для накладення на ОСОБА_1 саме такого виду стягнення стало, те, що згідно пункту 25.1 наказу командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 від 16.02.2017 №37 полковник ОСОБА_7 та ще 90 військовослужбовців частини (всього 91 чол) з 15.02.2017 припинили участь у антитерористичній операції, проте з продовольчого забезпечення з району виконання завдань були зняті із 17.02.2017. Тим самим 91 військовослужбовці 15.02.2017 та 16.02.2017 безпідставно забезпечувались нормою №1 загальновійськова (продукти харчування). Аналогічні порушення встановлено ще у 6910 ти випадках, що призвело до безпідставного витрачання коштів унаслідок завищення обсягів та вартості отриманих послуг на 7268 добовидач у сумі 445442,16 грн.

Згідно витягу з наказу від 16.02.2017 №37, такий підписаний тимчасово-виконуючим обов`язки командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 полковником ОСОБА_1 .

З огляду на те, що в розглядуваному випадку позивачем було несвоєчасно виносились накази про зняття з продовольчого забезпечення військовослужбовців військової частини, що призвело до порушення встановленого порядку обліку та використання військового майна, останнього правомірно за пунктом 11 Положення №243 притягнуто до матеріальної відповідальність у розмірі тримісячного грошового забезпечення.

Про те, що такі обставини дійсно мали місце не заперечувалось і позивачем під час апеляційного розгляду справи.

Щодо доводів апелянт про те, що він у період, зазначений в Наказі №711 був начальником штабу, а не начальником продовольчої служби, тому виявлені порушення стосуються відповідальності начальника продовольчої служби, посадові обов`язки якого він не виконував, то такі відхиляються судом апеляційної інстанції, так як із встановлених вище вимог Статуту внутрішньої служби, Положення №300 та Інструкції №440 начальник штабу (командир військової частини) зобов`язаний знати про роботи усіх підрозділів військової частини, несе відповідальність за збереження, використання матеріальних засобів, і зокрема без відома начальника військової частини відомості про кількість використаного чи належного до використання продовольства не надходять до продовольчої служби.

Поряд з цим, Наказом №711 притягнуто до матеріальної відповідальності окрім позивача і інших осіб, виявлених в ході службового розслідування, а саме: начальника продовольчої служби тилу в/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 , начальника стройової частини відділення персоналу в/ч НОМЕР_1 майора ОСОБА_3 , заступника командира в/ч НОМЕР_1 з тилу начальника тилу полковника ОСОБА_2 з врахуванням допущення порушень та вини кожного з таких осіб.

Питання реалізації вказаного Наказу №711 в частині притягнення до відповідальності вказаних вище осіб не є предметом судового дослідження в межах вказаної справи, а тому доводи скаржника про те, що крім нього, інші особи не понесли відповідальності не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Стосовно доводів позивача про те, що Накази №№712, 791 порушують вимоги статті 61 Конституції України в частині, того, що ніхто не може двічі бути притягнений до відповідності одного виду за одне й те саме правопорушення, оскільки такі прийняті на підставі одного Аудиторського звіту та по факту порушення пункту 10 Положення №243, то такі є необґрунтованими, оскільки спірні Накази прийняті за результатами різних службових розслідувань, призначених з різних підстав та по різних обставинах.

Відносно посилань позивача-апелянта на те, що службове розслідування проводилось з порушенням вимог пункту 12 розділу ІІІ Порядку №608, в частині залучення до проведення розслідування підлеглих ОСОБА_1 службових осіб, то такі обставини дійсно мали місце, проте такі процедурні порушення не призвели до неправильних чи помилкових висновків встановлених в ході службового розслідування.

Враховуючи вище вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуваними Наказами №711, 712, 791 в повній мірі встановлено факт недбалого виконання начальником штабу-першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 полковником ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, що виразилось у несвоєчасному виданні наказів про зняття військовослужбовців з відповідного продовольчого забезпечення, чим порушив встановлений порядок обліку, зберігання, використання перевезення військового майна, що призвело до нанесення збитків державі.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.