Справа № 821/1178/17
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 821/1178/17

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - Акопяна Г.Г. ,

представників позивача - Мітяєва С.В., Заболотнього В.А.,

представника відповідача - Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" в особі його ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" в особі його ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Гаджика Гарагеновича (далі - позивач) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2017 року №.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року, в задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу ліквідатора ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. задоволено частково, тим самим постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 року скасовано, справу №821/1178/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 року, справу розподілено на суддю Гомельчука С.В.

Ухвалою від 29.03.2021 суд прийняв справу до провадження та призначив підготовче засідання на 15.04.2021 року.

Ухвалою суду від 15.04.2021 року замінено первісного відповідача його правонаступником - ГУ ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі (). Зобов`язано правонаступника надати належним чином завірені копії: всіх документів та матеріалів, з яких можливо встановити процес формування податкового за період липень-вересень 2009р., січень 2010р.; письмові пояснення про порядок обліку залишків від`ємного значення ПДВ в період з липня 2009р. до запровадження.

Підготовче засідання, з урахуванням неодноразового відкладення дати його проведення, призначено на 27.07.2021 року.

Ухвалою від 27.07.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 13.08.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на відшкодування з бюджету податку на додану вартість за квітень 2017 року у сумі 955 538 грн., оскільки в нього наявна переплата в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в сумі 955 539 грн. Вважає, що податковим органом безпідставно прийнято спірне податкове повідомлення-рішення та не враховано подану платником податків уточнюючу декларацію з податку на додану вартість.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. Спірне податкове повідомлення - рішення складене на підставі висновків Акту камеральної перевірки позивача від 16.06.2017 № 142/142/21-22-12-02-06/34074667 (далі - Акт № 142) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з ПДВ на поточний рахунок платника за квітень 2017 року. За висновками Акту перевірки № 142 встановлено порушення позивачем п. 200.1 ст. 200 ПК України, внаслідок чого у платника податку відсутнє право на бюджетне відшкодування у сумі 955 538 грн., що привело до заниження від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р. 21 декларації) за квітень 2017 року на 955 538 грн. В Акті зазначено, що позивач при складенні розрахунку суми бюджетного відшкодування з ПДВ визначив період виникнення від`ємного значення - лютий 2015 року, у той же час, за даними особового рахунку, період виникнення такого від`ємного значення липень-вересень 2009 року та січень 2010 року. Відомості про періоди виникнення від`ємного значення відповідачем отриманні виходячи з матеріалів попередніх перевірок. Відповідач стверджує, що позивач при складенні декларації з ПДВ за квітень 2017 року у розрахунку бюджетного відшкодування визначив, що від`ємне значення, використане для визначення розміру бюджетного відшкодування і сплачене постачальникам у складі вартості товарів (робіт, послуг) у лютому 2015 року, у той же час, в декларації з ПДВ за лютий 2015 року відсутнє декларування позивачем податкових зобов`язань та податкового кредиту у цьому податковому періоді. Сукупність вказаних обставин, на думку відповідача, свідчить про протиправність декларування позивачем бюджетного відшкодування у квітні 2017 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила порушення, зафіксовані в Акті № 142.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» подано до Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Херсонській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року від 22 травня 2017 року № із сумою від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 201.3 статті 201 ПК України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в сумі 955 538,3 грн.

Податковим органом проведено камеральну перевірку позивача, за результатами якої складено акт перевірки від 16 червня 2017 року №142/142/21-22-12-02-06/ 34074667 (надалі - акт перевірки).

На підставі акту перевірки прийнято спірне податкове повідомлення - рішення від 29 червня 2017 року №, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні з податку на додану вартість за квітень 2017 року у сумі 955 538 грн.

В таблиці 2 «Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг» Додатку 3 «Розрахунок суми бюджетного відшкодування» до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2017 року підприємством визначено період виникнення від`ємного значення, заявленого платником до відшкодування лютий 2015 року.

Декларування від`ємного значення та участь його в електронному адмініструванні з податку на додану вартість було предметом судового розгляду Херсонського окружного адміністративного суду.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №821/1395/16 зобов`язано Державну фіскальну службу України збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на величину від`ємного значення за лютий, червень та липень 2015 року у розмірі 967 336,88 грн.

Рішення суду фактично виконано Державною фіскальною службою України у квітні 2017 року та збільшено у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість величину від`ємного значення за лютий, червень та липень 2015 року у розмірі 967 336,88 грн.

При вирішенні спору по суті суд ураховує наступне.

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

За приписами пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З аналізу наведених норм вбачається, що платник податку у випадку, якщо сума податку на додану вартість має від`ємне значення, приймає рішення або про віднесення цієї суми до бюджетного відшкодування, або про включення суми від`ємного значення з податку на додану вартість до податкового кредиту. Зазначене рішення платника податку відображається останнім у відповідній податковій декларації.

При цьому, законодавчо установлений порядок повернення з бюджету сум бюджетного відшкодування не передбачає автоматичного погашення сум бюджетного відшкодування у разі, якщо такі суми не були своєчасно заявлені до відшкодування.

Наведене стосується і залишків від`ємного значення між сумою податкових зобов`язань і податкового кредиту податкових періодів, що передували попередньому періоду, та у яких сформувалися суми, що підлягали відшкодуванню в наступному податковому періоді, але не заявлялися до відшкодування у наступних податкових періодах, за якими вони виникли.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації з податку на додану вартість.

Суд ураховує, що жодна норма Податкового кодексу України не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами відповідного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості, за винятком строку, який визначений у пункті 102.5 статті 102 Податкового кодексу України.

Таким чином, у разі заявлення суми податку на додану вартість до бюджетного відшкодування, платник податку має право враховувати у складі заявленої до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість залишок від`ємного значення податку до повного його погашення, незалежно від сплину термінів позовної давності (1095 днів), у випадку, коли суми податку на додану вартість, з яких сформовано такий залишок, сплачені постачальникам товарів/послуг.

Верховний Суд, при скасуванні судових рішень суду першої та апеляційної інстанції та при направленні справи на новий розгляд зазначив, що відмова платнику податку у бюджетному відшкодуванні лише на тій підставі, що таке відшкодування не було заявлене у наступних податкових періодах, за якими вони виникли, є незаконним.

Також Верховний Суд в постанові від 11 лютого 2021 року вказав, що судами не досліджено та не надано оцінку доводам позивача, що передплата з податку на додану вартість виникла у липні-вересні 2009 року та у січні 2010 року, рішення суду, яким зобов`язано податковий орган збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість на величину від`ємного значення за лютий, червень та липень 2015 року у розмірі 967 336,88 грн. фактично виконано Державною податковою службою України у квітні 2017 року шляхом збільшення у Системі електронного адміністрування податку на додану вартість величини від`ємного значення. Судами не досліджено та не надано оцінку і доводам позивача, що податковий кредит і від`ємне значення на суму 957 323 грн. виникли у лютому 2015 року внаслідок запровадження Системи електронного адміністрування податку на додану вартість і, відповідно було відображено в декларації з податку на додану вартість за лютий 2015 року шляхом подання уточнюючого розрахунку від 15 червня 2016 року за лютий 2015 року.

Усуваючи виявлені недоліки, суд зазначає наступне.

Відповідно до листа ГУ ДФС у Херсонській області від 22.07.2016 ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» повідомлено про те, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість», який набрав чинності 29.07.2015, внесено зміни до пункту 200-1.3 статті 200-1 та пункту 34 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до яких показники суми, на яку платник податків має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну/розрахунок коригування обраховуються з 01.07.2015 та значення усіх її складових (як позитивне, так і від`ємне) дорівнює нулю, крім показників SНаклОтр, SНаклВид та SМитн, що були сформовані починаючі з 1 липня 2015 року.

Для реалізації порядку формування реєстраційної суми, який встановлено підпунктом 4 пункту 34 розділу ХХ Податкового кодексу України з урахуванням змін, внесених вказаних Законом, в частині збільшення розміру суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму від`ємного значення податку, непогашеного станом на 01.07.2015 та задекларованих платником у рядках 24 та 31 податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року/ІІ квартал 2015 рок, ДФС створено відповідні технічні завдання та розроблено програмне забезпечення, яке автоматично здійснює вказані процедури в автоматичному режимі одноразово в термін до 31.07.2015. Оскільки вищевказаний порядок вбачає збільшення реєстраційної суми виключно із декларацій, за якими здійснюються розрахунки з бюджетом (форма декларації 0110) за червень 2015 року, уточнюючі розрахунки не враховувалися при розроблені програмного забезпечення.

Таким чином надані уточнюючі розрахунки ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» від 15.06.2016 на збільшення суми від`ємного значення на 965133,00 грн. (помилково не задекларований у декларації за лютий 2015 року) в умовах функціонування системи електронного адміністрування ПДВ, як і всі інші уточнюючі розрахунки, не враховувалися при формуванні реєстраційної суми.

Відповідно до статті 49 ПК України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Податкова декларація з податку на додану вартість подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця (стаття 203.1. Податкового кодексу України).

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України встановлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Отже, платник податків у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації має право надіслати уточнюючий розрахунок до цієї декларації не пізніше закінчення 1095 дня що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Разом з тим, положення пункту 34 підрозділу 2 Розділу XX Податкового кодексу України жодних обмежень щодо зарахування реєстраційної суми від`ємного значення попередніх звітних періодів (до 01.07.2015 ) не містять, та, у тому числі, заборон щодо її коригування у відповідності до приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України шляхом подачі уточнюючого розрахунку до податкової декларації внаслідок самостійно виявлених помилок, що складає обов`язок платника податку.

Згідно з пунктом 8 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 23.09.2014 № 966 до податкової звітності з податку на додану вартість належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.

Отже, уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з платку на додану вартість подані платником податків до контролюючого органу у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітні періоди лютий, червень, липень 2015 року є однією з форм податкової звітності з податку на додану вартість, а тому сформовані у ньому показники (зокрема рядку 31) повинні бути враховані податковим органом при автоматичному збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від`ємного значення, зокрема, за лютий, червень та липень 2015 року.

Наведене свідчить про те, що система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

Таким чином, оскільки уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітні періоди лютий, червень, липень 2015 року, подані позивачем 15.06.2016 до контролюючого органу, є однією з форм податкової звітності з ПДВ, то сформовані у них позивачем показники мають бути враховані ДФС України при збільшенні суми, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від`ємного значення за лютий, червень, липень 2015 року у сумі 967336,88 грн.

ТОВ «Автомобільний завод «Віпос» було надіслано уточнюючі розрахунки до податкової декларації з ПДВ за лютий, червень, липень 2015 року в строки, визначені статтями 50, 102 ПК України, дані уточнюючі розрахунки прийняті контролюючим органом без зауважень, про що свідчать квитанції № 2, камеральна перевірка по них не проводилася, проте як вбачається з витягу з системи електронного адміністрування ПДВ від 22.09.2016 визначені у них показники відповідачем в СЕА не відображені.

Зазначене встановлено в постанові Верховного Суду від 02.03.2021 року в справі №821/1395/16 (адміністративне провадження № К/9901/33022/18).

Відповідач не заперечує, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду в справі №821/1395/16 була виконана лише в квітні 2017 року.

Тобто, в квітні 2017 року ДФС України збільшила суму, на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, на величину від`ємного значення за лютий, червень, липень 2015 року у сумі 967336,88 грн.

22 травня 2017 року позивачем подано до Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2017 року № із сумою від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 201.3 статті 201 ПК України на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку в сумі 955 538,00 грн.

В додатку 3 до декларації зазначено, що звітний податковий періоду у якому виникло від`ємне значення це лютий 2015 року.

В той же час показники лютого 2015 року є нічим іншим ніж перенесеними показниками за вересень 2009 року та січень 2010 року.

Наявність у позивача від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2009 року та січень 2010 року підтверджується відповідачем, зокрема в акті камеральної перевірки.

Пунктом 33 підрозділу 2 розділу XX ПК України встановлено право платника у передбачений спосіб використати непогашені залишки сум ПДВ, що були заявлені платниками податку до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року, задекларовані до бюджетного відшкодування за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року в рахунок зменшення податкових зобов`язань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів, від`ємне значення суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 цього Кодексу, та залишок від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів після бюджетного відшкодування, задекларовані платниками податку за звітні (податкові) періоди до 01 лютого 2015 року.

Згідно з Порядком заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року №966 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року №13), такі непогашені залишки від`ємного значення до 01 лютого 2015 року обліковувались платниками податку у Додатку 2 «Розрахунок суми залишку від`ємного значення попередніх податкових періодів до 01 лютого 2015 року (Д2)» до податкової декларації з ПДВ (починаючи з лютого 2015 року) до повного їх погашення. Такі суми залишків від`ємного значення відображалися у графах 2-5 таблиці 1 Додатка 2 до декларації (в залежності від напряму декларування від`ємного значення).

Дослідивши податкову звітність товариства за лютий 2015 року, яка була подана до контролюючого органу, зокрема уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок, судом встановлено, що у позивача були наявні залишки суми від`ємного значення податку, непогашені станом на 01 лютого 2015 року в сумі 955 538,00 грн.

Відповідач помилково дослідив правомірність формування від`ємного значення ПДВ за лютий 2015 року та за квітень 2017 року, залишивши поза увагою ту обставину, що показники від`ємного значення з ПДВ за лютий 2015 року сформовані за рахунок перенесення від`ємного значення вересня 2009 року та січня 2010 року.

Доказів погашення податковим органом від`ємного значення з ПДВ за вересень 2009 року та січень 2010 року сторони суду не надали, а тому позиція відповідача є помилковою, акт перевірки містить дані про дослідження руху ТМЦ у товариства за лютий 2015 року без урахування уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітні періоди лютий, червень, липень 2015 року, подані позивачем 15.06.2016 року до контролюючого органу, а тому винесене податкове повідомлення-рішення є таким, що не відповідає ознакам правомірності та підлягає скасуванню.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

Згідно приписів ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст.139 КАС України.

В судовому засіданні 13.08.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Варто зауважити на тому, що головуючий суддя по справі у період з 16.08. по 20.08.2021р. включно перебував у відпустці, при цьому 14, 15, 21-24.08.2021р. включно - вихідні дні, у зв`язку із чим повний текст рішення складено та підписано суддею датою, що вказана у резолютивній частині рішення.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суддя

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" в особі його ліквідатора - арбітражного керуючого Акопяна Г.Г. (код юридичної особи , 73000, м. Херсон, вул. Патона, 4Д) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, просп. Ушакова, 75) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Херсонській області від 29.06.2017 року за №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний завод "Віпос" судові витрати в розмірі 14333 (чотирнадцять тисяч триста тридцять три) грн. 07 коп., шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 серпня 2021 р.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 111030300