Справа № 540/2794/21
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2794/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Калівошко В.В.,

за участі:

представника позивача - Беженар Є.О.,

представника відповідача - Яцемирський С.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Галузева фірма "Суднореммонтаж" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

Приватне підприємство "Галузева фірма "Суднореммонтаж" (далі - позивач, ПП "ГФ "Суднореммонтаж") звернулось до суду з вказаним позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02680506;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02690506;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02700506.

Позовна заява обґрунтована тим, що, на думку позивача, наказ, яким призначено фактичну перевірку не містить зазначень про інформацію, що стала підставою для його видання. Також, позивач стверджує, що в його адресу не було надіслано та не вручено при проведенні перевірки направлення на її проведення, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, що є суттєвим порушенням п.81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України. Особа, яка визначена в акті перевірки як представник ПП "ГФ "Суднореммонтаж" таким не є, в штаті підприємства не перебуває.

Окрім вказаного, зазначає про хибність висновків перевірки стосовно здійснення ПП "ГФ "Суднореммонтаж" роздрібного продажу пального, оскільки будь-які докази наведеного відсутні в матеріалах справи. Позивач стверджує, що на дату проведення перевірки в нього було наявне лише дизельне паливо, тоді як відповідач зазначає про виявлення факту продажу бензину А-95.

Також, позивач вважає необґрунтованим прийняття відносно нього податкового повідомлення-рішення від 20.08.2020 №02690506 за не виконання обов`язку до 01.07.2019 зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального акцизний склад. ПП "ГФ "Суднореммонтаж" зазначає, що для забезпечення здійснення господарської діяльності отримало ліцензію на право зберігання пального терміном дії з 22.05.2020 року по 22.05.2025 року та використовувало наявне паливо виключно в об`ємі та у спосіб, дозволений отриманою ліцензією. Розпорядником акцизного складу не є, а тому застосування до нього штрафних санкцій за порушення вимог пп.230.1.1 п.230.1 ст.230 ПК України, передбачене п.128-1.1 ст. 128-1 ПК України, вважає протиправним.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.08.2020 року №02680506, позивач зазначає таке. Штрафна санкція, визначена наведеним податковим повідомленням-рішенням на суму 241,50 грн стосується порушень в сфері використання реєстраторів розрахункових операцій. Однак, ПП "ГФ "Суднореммонтаж" будь-якої діяльності з роздрібної торгівлі пальним не здійснює, а тому висновок відповідача про протилежне позивач називає безпідставним та необґрунтованим.

На підставі наведеного, ПП "ГФ "Суднореммонтаж" просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

29.06.2021 року недоліки позовної заяви усунуто, в зв`язку з чим ухвалою суду 01.07.2021 року провадження в справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 22.07.2021 року.

В підготовче засідання, призначене на вказану дату, представник позивача не з`явився, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 29.07.2021 року.

22.07.2021 року надійшов відзив відповідача, згідно якого позовні вимоги він не визнає. Зазначає, що співробітниками ГУ ДПС на підставі наказу від 30.06.2020 року №593 та направлень на фактичну перевірку від 23.07.2020 року №0692, 0690, 0691 проведено фактичну перевірку ПП "ГФ "Суднореммонтаж".

Підставами для проведення перевірки стали норми пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Зазначає, що норма наведеного пункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавства у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" покладені на відповідача.

Отже, відповідач вважає, що мав право на проведення спірної перевірки.

Пояснює, що під час перевірки здійснено виїзд за адресою бази зберігання нафтопродуктів. Перед початком проведення перевірки відповідачем проведено контрольну-розрахункову операцію з придбання бензину А-95 5 літрів за ціною 23 грн на суму 115 грн. Розрахунковий документ видано не було.

В подальшому, особі, що проводила розрахункові операції та особі, що представилась представником позивача - ОСОБА_2 було пред`явлено копію наказу на проведення перевірки, службові посвідчення, запропоновано розписатись в направленнях на проведення перевірки. Особи відмовились розписатись в направленнях та отримати копію наказу, про що було складено акт відмови від 25.07.2020 року №0132/21/22.

З огляду на викладено, було розпочато перевірку.

Під час перевірки було викликано поліцію та повідомлено про факт торгівлі пальним без ліцензії, після чого особа, яка проводила розрахункові операції втекла. За результатами перевірки було складено акт від 25.07.2020 року №0237/21/22/РРо/35468709, висновками якої стало порушення:

- ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" (далі - Закон №481), саме - роздрібна торгівля пальним без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним;

- п. 230.1 ст. 230 ПКУ, а саме не реєстрація акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового; пп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ, а саме не обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі;

- пп. 212.3.4 ПКУ, а саме не реєстрація позивача платником акцизного податку;

- п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265), а саме не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- п. 12 ст. З Закону .№265, а саме не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

На підставі наведеного, відповідач стверджує, що ним не допущено порушень при проведенні перевірки.

Факт реалізації палива позивачем підтверджено раніше зазначеної контрольною розрахунковою операцією. Цією ж операцією підтверджено й інші виявлені порушення.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

28.07.2021 року представником позивача подано заяву про доповнення підстав позову, в якому позивач повторно зазначає про відсутність в наказі на проведення перевірки посилань на обставини, що зумовили її призначення, що свідчить його протиправність. Також, в заяві ПП "ГФ "Суднореммонтаж" посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 21.02.2020 року по справі №826/17123/18 згідно яких в першу чергу при розгляді справ щодо протиправності рішень податкового органу суд має перевіряти аргументи позивача стосовно правомірності призначення перевірки і тільки, якщо вони не зумовлюють протиправність прийнятих рішень - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

В підготовче засідання, призначене на 29.07.2021 року сторони з`явились, представником відповідача підтримано раніше надане до суду (згідно штампу суду - 22.07.2021 року) клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою суду від 29.07.2021 року в задоволенні клопотання ГУ ДПС відмовлено.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, протокольною ухвалою суду, проголошеною 29.07.2021 року підготовче провадження у даній справі закрито, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 12.08.2021 року.

В судове засідання на вказану дату представники сторін з`явились. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові, представник відповідача проти задоволення позову заперечував, покликаючись на доводи викладені ним в відзиві на позов.

Згідно зі ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та покази свідків, допитаних в судовому засіданні, суд встановив наступне.

ПП "ГФ "Суднореммонтаж", , зареєстроване 15.10.2007 року, про що внесено запис № 0009036 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Підприємство взято на податковий облік в органах державної податкової служби з 17.10.2007 року.

22.05.2020 року підприємством зареєстровано ліцензію на право зберігання пального №2001062 за адресою: АДРЕСА_1.

30.06.2020 року наказом ГУ ДПС №593 "Про проведення фактичних перевірок" на підставі ст. 20, пп.75.1.3 п.75.1 ст. 75, пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України визначено організувати в липні поточного року проведення фактичних перевірок платників податків згідно переліку, затвердженого цим же наказом. Серед переліку юридичних осіб, що підлягають перевірці зазначено й ПП "ГФ "Суднореммонтаж".

25.07.2020 року на підстав означеного наказу здійснено контрольно-розрахункову операцію, оформлену відповідним актом від 25.07.2020 року №0130/21/22. Відповідно акту, 25.07.2020 року о 10:10 год. особисто інспектором ГУ ДПС проведено розрахункову операцію з придбання нафтопродукту - "Бензину А-95" 5 л за ціною 23,00 грн, усього на 115,00 грн. Розрахункова операція проведена на приватному подвір`ї за адресою: АДРЕСА_1 де зареєстровано базу зберігання нафтопродуктів ПП "ГФ "Суднореммонтаж". Відпуск проводився через паливо-роздавальні колонки "АЗТ Славутич" в металеву каністру 20 л. Готівкові кошти за нафтопродукти прийняв оператор АЗС, котрий знаходився на території АЗС та проводив заправку.

25.07.2020 року головними державними ревізорами-інспекторами Іщенко І.В., Дем`яновим Г.Г. ОСОБА_4 проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального об`єкту АЗС, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

25.07.2020 року за результатами перевірки складено акт № 0237/21/22/РРО/35468709 від 25.07.2020 року (далі - акт перевірки), яким встановлено факт реалізації нафтопродукту - "Бензину А-95" 5 л за ціною 23,00 грн, усього на 115,00 грн.

За висновками перевірки відповідачем встановлено порушення:

- реалізація нафтопродуктів - "Бензину А-95" 5 л за ціною 23,00 грн, усього на 115,00 грн без реєстрації підприємством ПП "ГФ "Суднореммонтаж" акцизного складу - в системі електронного адміністрування реалізації пального;

- не зареєстровано та не обладнано витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі;

У даному випадку реалізація нафтопродуктів встановлена через одну паливо роздавальну колонку, а саме "Бензин А-95" за ціною 1 л - 23,00 грн, 5 л на загальну суму 115,00 грн. Реалізація палива проводилась підприємством ПП "ГФ "Суднореммонтаж" на обліку в якого база зберігання нафтопродуктів за адресою перевірки.

- здійснення суб`єктами господарювання операції з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку в порядку, передбаченому кодексом;

- здійснення суб`єктом господарювання розрахункової операції з реалізації нафтопродуктів без застосування реєстраторів розрахункових операцій;

- порушено облік товарних запасів на складах та/або в місцях їх реалізації, здійснено продаж нафтопродуктів - "Бензин А-95" на загальну суму 115,00 грн без відображення в даних обліку.

У зв`язку з виявленням наведених в акті перевірки порушень, відповідачем прийнято три податкові повідомлення - рішення від 20.08.2020 року.

Податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2020 року №02690506 декларовано порушення позивачем ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального" та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України і ст. 17 ЗУ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв тютюнових виробів та пального" застосовано штраф в розмірі 250 000,00 грн.

Також, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.08.2020 року №02680506, яким декларовано порушення позивачем п.1 п.12 ст. 3 Закону №265 та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України і п.1 ст. 17, ст.20 Закону № застосовано штраф в розмірі 241,50 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2020 року №02700506 декларовано порушення позивачем п.117.3 ст.117, пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України та на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст. 54 ПК України і п.128-1.1, 128-1.2 ст.128-1 ПК України застосовано штраф в розмірі 1040115,00 грн.

Позивач скористався правом на оскарження перелічених податкових повідомлень рішень до суду, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Так, по-перше, суд зазначає, що заявлені ПП "ГФ "Суднореммонтаж" підстави позову підлягають оцінці в порядку формування спірних правовідносин, які мають бути досліджені в рамках даного позову, що також буде свідчити про застосування судом правових позицій, наведених в постанові від 21.02.2020 року в справі №826/17123/18, на яку посилався позивач в справі.

Тобто, першочергово підлягає оцінці правомірність наказу відповідача № 593 від 30.06.2020 року про проведення фактичної перевірки ПП "ГФ "Суднореммонтаж".

Відповідно пп. 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України (тут і в подальшому станом на дату виникнення спірних правовідносин), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з приписами п.75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.80.1 ст. 80 ПК України).

Податковий кодекс України містить перелік конкретних, відмінних одна від одної підстав, за наявності яких може проводитися фактична перевірка:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім наведеного, суд звертає увагу на те, що оскаржений наказ ГУ ДПС у Херсонській області є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Конституційним Судом України в рішенні від 8 червня 2016 року № З-рп/2016 зазначено, що Принцип юридичної визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. В даному конкретному випадку, наведений механізм полягає в обов`язку податкового органу визначити, конкретну підставу для проведення фактичної перевірки ПП "ГФ "Суднореммонтаж" та в подальшому довести платнику податків та суду її існування взагалі.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення фіскального органу - наказ №593 від 30.06.2020 року не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії. Так, зокрема, в ньому відсутнє посилання на фактичну підставу для проведення перевірки, відповідачем не зазначено яка саме інформація стала підставою для її призначення. Вказано лише загальний перелік норм (пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 п. 80.2 ст.80 ПК України), які передбачають право контролюючого органу на проведення фактичної перевірки, що породжує неоднозначне трактування спірного наказу, не дає можливості встановити конкретну підставу для призначення перевірки та, як наслідок, впливає на можливість реалізації позивачем права на оскарження наказу в разі незгоди з його правомірністю.

З метою з`ясувати яка саме підстава була використана відповідачем для проведення фактичної перевірки ПП "ГФ "Суднореммонтаж", судом, ухвалою від 01.07.2021 року ГУ ДПС зобов`язано надати в строк до 29.07.2021 року завірені належним чином копії матеріалів, фактичної перевірки позивача, за результатами якої прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення, а також будь-які інші документи та відомості з електронних баз даних взятих відповідачем до уваги при прийнятті оскарженого рішення.

Матеріалів, які стали підставою для прийняття наказу №593 від 30.06.2020 року відповідачем не надано. Разом з тим в відзиві на позов відповідач стверджує, що підставою для проведення перевірки був пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України. Трактуючи наведену норму, відповідач стверджує, що у випадку коли податковий орган обирає в якості підстави для проведення перевірки наведений пункт, достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотримання норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначає, що вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеної в постановах від 05.11.2018 року по справі №803/988/17, від 25.01.2019 року №812/1112/16, від 10.04.2020 року по справі №815/1978/18.

Суд критично оцінює надані відповідачем пояснення в силу наступного.

Так, по-перше, не відповідає дійсності твердження відповідача стосовно того, що підставою для проведення перевірки був саме пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, оскільки, як вже зазначалось вище за текстом рішення, підставою окрім названого підпункту були визначені в наказі: пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.3 п. 80.2 ст.80 ПК України, щодо наявності яких пояснень відповідачем не надано. В свою чергу жодних належних доказів того, що станом на дату прийняття наказу на проведення фактичної перевірки зазначені в ньому підстави, окрім пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України(пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.3 п. 80.2 ст.80 ПК України), стосувались інших платників податку ані позивачу, ані до суду не надано.

По-друге, твердження відповідача про те, що пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України передбачає можливість контролюючого органу призначати фактичні перевірки тільки на підставі того, що ГУ ДПС здійснює контроль за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин суд вважає гіпертрофованим розумінням норми, оскільки таке трактування нівелює існування всіх інших підстав для проведення перевірки. Маючи загальне повноваження призначати фактичну перевірку без наявності будь-яких підстав, лише за фактом існування у відповідача контрольних функцій, наповнення законодавцем п.80.2 ст. 80 ПК України переліком інших вичерпних підстав втрачає будь-який сенс.

В додаток до викладеного, суд зазначає, що правовідносини релевантні даним були предметом дослідження Верховного Суду в постановах: від 08.04.2021 року по справі № 640/21528/19, від 04.12.2018 року у справі 820/4894/18, від 11.09.2020 року у справі №640/21536/19.

Так, в наведених судових рішеннях, Верховний Суд зазначає, що інформація на підставі якої прийнято оскаржуваний наказ, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Висновку щодо обов`язку відповідача надати докази існування підстав в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 8.2 статті 80 ПК України для проведення фактичної перевірки дотримується Верховний Суд й в постанові від 18.12.2018 року у справі № 820/4895/18.

Посилання відповідача на рішення Верховного Суду від 05.11.2018 року по справі №803/988/17, від 25.01.2019 року №812/1112/16, від 10.04.2020 року по справі №815/1978/18 є недоречним, оскільки у цих рішеннях надавалася оцінка правомірності наказу відповідно положенням тільки підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, тоді як в даному випадку перевірка призначена на підставі підпунктів 80.2.1, 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Крім того, спірні правовідносини, що були предметом розгляду у наведених справах регулювалися іншою редакцією зазначеної норми.

На підставі наведеного, суд вважає доводи позивача щодо протиправності призначення перевірки, внаслідок недоліків наказу ГУ ДПС №593 від 30.06.2020 року обґрунтованими.

Пунктом 86.1 ПКУ передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Положеннями п. 86.8 ПКУ визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме, спочатку провести податкову перевірку.

Таким чином, нормами ПКУ, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.03.2018 (справа №1570/7146/12) та від 24.10.2018 р. (справа №808/1746/15).

Отже, визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної контролюючим органом, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Аналогічна правова позиція висловлена 11 липня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи №804/8855/14, адміністративне провадження №К/9901/8957/18 (ЄДРСРУ №82947463).

Отже, встановлених судом на даному етапі порушень достатньо для скасування спірних податкових повідомлень-рішень, однак, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи суд вважає за необхідне надати оцінку доводам контролюючого органу щодо наявності в нього права на проведення перевірки.

Згідно з положеннями пп.41.1.1 п.41.1 ст. 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Відповідно пп.20.1.10 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, серед іншого, здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

До функцій контролюючих органів, згідно пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст.19-1 ПК України, зокрема, належить здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Узагальнюючи приписи наведених норм закону суд зазначає, що ГУ ДПС є контролюючим органом, вповноваженим нормами ПК України та спеціального законодавства в сфері ліцензування на ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і на контроль за наявністю у відповідних суб`єктів господарювання таких ліцензій.

Щодо процедури проведеної перевірки та її висновків, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Відповідно до пп. 21.1.1 - 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу контролюючі органи мають право проводити, зокрема, фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п. 75.1. ст. 75 ПК України).

Згідно з п. 80.1. ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (п. 80.2. ст. 80 ПК України).

Згідно з п. 80.5. ст. 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

У свою чергу, п. 81.1. ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З аналізу викладеного вбачається, що орган доходів і зборів наділений контролюючими повноваженнями, зокрема щодо призначення та проведення фактичних перевірок. В свою чергу алгоритм реалізації цих повноважень чітко регламентований нормами ПК України, як і наслідки його недотримання учасниками правовідносин.

Так, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Порядок підтвердження факту виконання посадовими особами обов`язку щодо пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про її проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки також встановлений п. 81.1. ст. 81 ПК України. Таким підтвердженням є або підпис вповноваженої особи платника податків у направленні із зазначенням його прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення, або (у разі відмови розписатися) акт, який засвідчує факт відмови.

Відповідно ч.2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, перевірка платника податку може бути розпочата лише за наявності направлення з підписом на ньому вповноваженої особи платника податку або акту, який засвідчує факт відмови від підпису.

В даному конкретному випадку, відповідачем надано до суду копію акту відмови від 25.07.2020 року №0132/21/22, згідно якого ОСОБА_1 (згідно акту перевірки - ОСОБА_2 ) відмовився від отримання/підпису матеріалів перевірки.

Суд зазначає, що відповідно положень ч.1 ст.9, ч.1 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Аналогічні принципи закріплені практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" вказано, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом".

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

В даному випадку, акт відмови складений щодо особи - ОСОБА_1 , правовий зв`язок якого з підприємством позивачем визначено контролюючим органом як представник. Натомість, ані в матеріалах перевірки, ані під час судового розгляду справи наведений зв`язок судом не підтверджено.

Відповідно пояснень представника підприємства ПП "ГФ "Суднореммонтаж" ОСОБА_1 не є та ніколи не був представником підприємства, в трудових правовідносинах з позивачем також не знаходився.

Вказане підтверджено самим ОСОБА_1 під час допиту в якості свідка. Свідок, як і позивач в справі зазначили, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . 15.05.2020 року між ними укладено договір оренди нерухомого майна згідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування частину земельної ділянки на умовах договору загальною площею 0,15 га для використання з метою встановлення паливно-роздавальної колонки для зберігання дизельного пального. Будь-які інші відносини, окрім договірних між ним та позивачем відсутні. Покази свідка в цій частині підтверджуються договором оренди нерухомого майна від 15.05.2020 року та штатним розписом ПП "ГФ "Суднореммонтаж" від 01.07.2020 року.

Допитаний в якості свідка представник ГУ ДПС - головний державний ревізор-інспектор ОСОБА_4 не зміг пояснити яким чином ОСОБА_1 було визначено представником ПП "ГФ "Суднореммонтаж", посилаючись на давність подій, що досліджуються.

Таким чином, суд вважає непідтвердженими аргументи відповідача стосовно того, що ОСОБА_1 є представником ПП "ГФ "Суднореммонтаж".

Суд враховує, що приписи п. 81.1. ст. 81 ПК України передбачають визначення в якості представника суб`єкта, що перевіряється особи, яка фактично проводить розрахункові операції. Однак в даному конкретному випадку, ідентифікуючі дані такої особи представниками контролюючого органу не встановлювались. Відповідно показів свідка ОСОБА_1 особа, що зображена на фото з матеріалів фактичної перевірки є його неповнолітнім сином ОСОБА_3 , який також не має відношення до підприємств та розрахункових операцій не проводив.

Врахуванню підлягає також та обставина, що згідно наданих суду доказів, на території домоволодіння, що належить ОСОБА_1 , окрім майна позивача, розташовано майно самого ОСОБА_1 та майно Приватного підприємства "Роздрібно-торгівельна фірма "Астор". Згідно пояснень представника позивача, свідчень ОСОБА_1 та долучених до справи доказів, свідок здає в оренду належну йому земельну ділянку двом підприємствам, одне з яких - ПП "РТФ "Астор" використовує її для розміщення паливно-роздавальної колонки АЗТ "Славутич" тип Nova, заводський номер 0623 для зберігання бензину (колонка, зафіксована матеріалами перевірки). Інше підприємство - ПП "ГФ "Суднореммонтаж" орендує земельну ділянку, належну свідку для розміщення з метою встановлення паливно-роздавальної колонки для зберігання дизельного пального.

Наявність в ПП "ГФ "Суднореммонтаж" паливнороздавальної колонки для зберігання саме дизельного палива разом з ємністю об`ємом 5,0 куб. м підтверджується довідкою №10 від 08.06.2021 року та первинними документами на придбання виключно дизельного палива.

З Акту перевірки та свідчень ОСОБА_4 наданих в судовому засіданні вбачається, що представниками контролюючого органу в рамках контрольної розрахункової операції здійснювалось придбання виключно бензину "А-95". Дизельне паливо не придбавалось.

На питання щодо того, яким чином було встановлено належність придбаного представниками контролюючого органу пального свідок ОСОБА_4 відповів, що наведена обставина встановлено за допомогою баз даних, відповідно яких за адресою: АДРЕСА_1 розташовано місце зберігання палива ПП "ГФ "Суднореммонтаж".

З аналізу наведеного вбачається, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що придбане за адресою: АДРЕСА_1 паливо належало ПП "ГФ "Суднореммонтаж". Натомість, позивачем надано докази того, що підприємство використовує паливно-роздавальну колонку, відмінну від тої, з якої було придбано бензин "А-95", закуповує та використовує в діяльності дизельне паливо, а не бензин та того, що паливно-роздавальна колонка, з якої представниками контролюючого органу було придбано бензин належить іншому підприємству.

Також, враховуючи те, що особа, яка здійснювала розрахункову операцію вчиняла дії щодо паливно-роздавальної колонки, належність якої позивачу не підтверджена контролюючим органом, така особа не може вважатись вповноваженою особою позивача в розумінні приписів п. 81.1. ст. 81 ПК України.

Отже, контролюючим органом не доведено виконання обов`язку щодо пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про її проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки представнику ПП "ГФ "Суднореммонтаж", оскільки повноваження представництва в осіб , відносно яких такі дії були вчинені відсутні.

Наведене є додатковою підставою для визнання наслідків перевірки протиправними.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірності призначення перевірки ПП "ГФ "Суднореммонтаж" та дотримання передбачених ПК України передумов для її проведення, оскільки сукупність наданих ГУ ДПС доказів не підтверджує протилежного за критерієм доведення "поза розумними сумнівом".

В зв`язку з означеним, спірні податкові повідомлення рішення підлягають скасуванню, оскільки є наслідком протиправної фактичної перевірки, проведеної контролюючим органом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятих ним податкових повідомлень-рішень, з урахуванням вимог встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги ПП "ГФ "Суднореммонтаж" підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приписами ч.1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином сплачений позивачем судовий збір в розмірі 21621,72 грн підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за рахунок його бюджетних асигнувань в повному розмірі, оскільки спір виник внаслідок рішень зазначеного органу, визнаних за результатом розгляду даної справи протиправною.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 162 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02680506.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02690506.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі від 20.08.2020 №02700506.

Стягнути з Головного уравління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (73003, м.Херсон, пр-т Ушакова, 75, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства "Галузева фірма "Суднореммонтаж" (73000, м.Херсон, вул. Карантинний острів, буд.1, ) судовий збір у сумі 21621 (двадцять одна тисяча шістсот двадцять одна) грн 72 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 серпня 2021 р.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 111030700