Справа № 420/9653/20
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/9653/20
Головуючий в 1 інстанції: Глуханчук О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицькій Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватне підприємство «Південьдортех», про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ТОВ «СПМК-17» (надалі позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (надалі відповідач, Укртрансбезпека), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №184032 від 23.12.2019 року про стягнення з Товариства адміністративно-господарського штрафу у розмірі 34000,00 грн. за порушення, передбачене ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки відповідачем при вирішенні питання про накладення штрафу неповно з`ясовано обставини справи. Позивач зазначає, що Товариство не було повідомлено про розгляд справи та справу було розглянуто без його участі; на момент здійснення перевірки Товариство не знаходилось в статусі перевізника; в порушення пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті відповідачем не було видано водієві довідку про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; жодного документа (чека або талона зважування, квитанції, тощо), на підставі якого було визначено вагу транспортних засобів та навантаження на осі, водієві також не було надано; Управління Укртрансбезпеки не надало свідоцтва про перевірку ваг чи свідоцтва про їх державну метрологічну атестацію, чим унеможливила перевірку відповідності стану вимірювального і зважувального обладнання метрологічним вимогам. Таким чином, на переконання позивача, достовірність та правильність результатів вимірювань при здійсненні зважування транспортного засобу та визначенні навантажень на осі транспортного засобу та його загальної ваги підлягає сумніву. Позивач вважає висновки відповідача про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажу передчасними та необґрунтованими, а прийняту спірну постанову протиправною.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Товариство подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство, , 31.12.1998 року зареєстровано у якості юридичної особи, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: дата запису: 14.09.2011 року, номер запису: 0042516.

Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 65025, Одеська обл., Комінтернівський р-н(п), 21-Й КМ СТАРОКИЇВСЬКОГО ШОСЕ, будинок 30А.

Основним видом економічної діяльності підприємства є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний).

11.11.2019 року інспекторами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснено перевірку вантажного транспортного засобу марки ВАРЗ МБ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

За результатами проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу встановлено перевезення вантажу із перевищенням допустимих навантажень; загальна маса транспортного засобу фактично 44,2 т при нормативно допустимій нормі - 40 т.

За результатами контролю складено Акт №032844 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.11.2019 року.

В Акті №032844 від 11.11.2019 року вказані наступні результати габаритного контролю транспортного засобу, навантаження на осі, тон: 1) 14,65 при нормативно допустимій 16,00; 2) 31,55 при нормативно допустимій 16,00.

За результатами вказаних заходів габаритно-вагового контролю посадовими особами Укртрансбезпеки складено Акт №198069 від 11.11.2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, дата та час перевірки 11.11.2019 року - 08 год. 57 хв., транспортний засіб ВАРЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить Товариству, під керуванням водія ОСОБА_1 .

В акті зафіксовано, що під час перевірки виявлено порушення п.22.5 ПДР Укарїни, а саме: навантаження на здвоєну вісь 31550 кг при допустимому 16000 кг; повна маса т/з 44200 кг при допустимій нормі 40000 кг, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: абз.16 ч.1 - перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.225, том 1).

На підставі Акта №198069 від 11.11.2019 року, 23.12.2019 року посадовою особою відповідача за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнято постанову №184032 про застосування до ТОВ «СПМК-17» адміністративно-господарського штрафу у сумі 34000,00 грн..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримано вимоги пунктів 26, 27 Порядку №1567, та уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки відносно позивача, як автомобільного перевізника вантажу, оскільки саме власник великогабаритного транспортного засобу, яким є позивач, має сплатити визначену суму плати за проїзд автомобільними дорогами транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ч.ч.1 та 4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами п.3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 (далі - Правила №30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Зі змісту п.3 Правил №30 випливає, що транспортний засіб вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 Правил дорожнього руху, у тому числі навантаження на одиночну вісь.

Згідно з п.4 Правил №30, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

За приписами абзацу 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

За спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли, зокрема, навантаження на здвоєну вісь перевищує 16 т. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

При цьому, обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до пп.2 п.2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року №879 (далі - Порядок №879) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Відповідно до пп.4 п.2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з п.3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Матеріалами справи підтверджено, що в ході перевірки транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «СПМК-17», встановлене перевищення нормативних вагових параметрів, а саме перевищення допустимих навантажень на одну з здвоєних осей вантажного транспортного засобу більше, аніж на 20%, про що складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №198069 від 11.11.2019 року, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №032844 від 11.11.2019 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно того, що ТОВ «СПМК-17» не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», та доводи стосовно того, що результати зважування транспортного засобу хибні та не відповідають дійсності, з огляду на таке.

Так, приписами ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, законодавство зобов`язує автомобільного перевізника та водія під час здійснення своїх функцій мати при собі документи, на підставі яких здійснюється перевезення.

Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначеннями, наведеними у ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідальності за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього, у відповідності до ст.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, вирішальним при розгляді даної справи є встановлення факту чи ТОВ «СПМК-17» є автомобільним перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до копії товарно-транспортної накладної від 11.11.2019 року, яку надано водієм під час перевірки, автомобільним перевізником є саме ТОВ «СПМК-17».

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що надана до суду третьою особою під час розгляду справи в суді ТТН №195 від 11.11.2019 року щодо здійснення перевезення вантажу (щебеневої суміші) автомобілем марки ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , силами ПП «Південьдортех» суперечить змісту товарно-транспортної накладної, наданої водієм під час перевірки 11.11.2019 року.

Крім того, чітко вбачається, що підписи водія на вказаних ТТН є різними.

Відповідно до ст.ст.908, 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Крім того, ст.50 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Посилання апелянта на факт укладення договору оренди транспортних засобів від 01 листопада 2019 року №11/19-О/29, укладеного між ТОВ СПМК-17 (Орендодавець) та ПП Південьдортех (Орендар), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у платне користування транспортні засоби, а саме вантажний самоскид ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 (а.с.11-13, том 1) не є достатнім для спростування факту, що саме ТОВ СПМК-17 виступало перевізником у спірних правовідносинах, оскільки реальність укладення та виконання даного договору в період з 01.11.2019 року по 01.12.2019 року має підтверджуватися додатковими доказами, зокрема, які підтверджують факт плати за оренду.

З цих підстав колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на вищевказаний договір оренди.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в цій справі саме ТОВ «СПМК-17» виступало автомобільним перевізником при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом, а саме вантажним самоскидом ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 .

Більше того, під час проведення перевірки 11.11.2019 року водій транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , не повідомляв інспекторів Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в Одеській області про наявність договору оренди транспортних засобів від 01.11.2019 року №11/19-О/29 та інформацію про перевізника вантажу.

Позивачем не доведено, що станом на дату проведення перевірок посадовим особам відповідача були надані будь-які матеріали, які б свідчили, що перевезення здійснюються саме ПП «Південьдортех», як і не доведено, що такі матеріали взагалі існували.

Доводи апелянта, що в акті від 11.11.2019 року в графі «що належить» його вказано як власника, а не перевізника вищенаведених висновків не спростовують, оскільки ТОВ «СПМК-17» дійсно є власником транспортного засобу ВАРЗ МБ-4141К-20, державний номер НОМЕР_1 , а тому відповідну інформацію внесено до даної графи.

При цьому, факт того, що позивач в даному випадку є перевізником вантажу встановлено відповідачем в ході процедури зважування, зокрема, із наданої ТТН від 11.11.2019 року.

Доводи апелянта стосовно того, що згідно акту про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу неможливо встановити на яких вагах проводилось зважування та чи були вони у робочому стані, спростовуються матеріалами справи, оскільки акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів містить місце проведення габаритно-вагового контролю.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №908/М від 03.07.2019р., згідно якого засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам ДСТУ ЕN 45501:2007 та паспорту ваг (а.с.231 том 1).

Щодо посилання апелянта на особливості вантажу та те, що існуюча методика зважування не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Таким чином, відповідальність за пакування, навантаження, розміщення вантажу несе перевізник, а тому в усіх випадках нерівномірного навантаження на осі відповідальність за таке навантаження має нести перевізник, як учасник дорожнього руху.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що перевозився сипучий вантаж, який є рухомим під час кожної зміни напрямків руху чи швидкості автомобіля, тому його маса не є сталою у різних точках під час руху, оскільки вказані доводи не виключають відповідальності за виявлені порушення за умови перевищення загальної маси транспортного засобу (42,5 т при допустимій нормі - 40 т).

Щодо доводів апелянта про те, що Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки належними доказами не доведено факт повідомлення ТОВ «СПМК-17» про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п.25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі Порядок №1567), справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Відповідно до п.26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Пунктом 27 Порядку №1567 визначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав, керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Пунктом 31 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник органу державного контролю або його заступник за наявності підстав виносить припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2019 року за вих. №80603/32-1/24-19 посадовою особою відповідача на адресу ТОВ «СПМК-17» (21 км Старокиївського шосе, 30А, Лиманський район, Одеська область) направлено запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідно до якого запропоновано прибути 23.12.2019 року до Управління для участі у розгляді справи, зокрема, по акту проведення перевірки №198069 від 11.11.2019 року.

В підтвердження надіслання на адресу позивача вказаного запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач надав до суду копію списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, зі штампом від 13.12.2019 року відділення поштового зв`язку Одеса 14 Укрпошта, а також копію фіскального чеку Укрпошти від 13.12.2019 року (т.1, а.с.229).

Однак, до матеріалів справи не надано зворотного повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. На офіційному веб-сайті Укрпошти станом на час розгляду справи не можливо здійснити відстеження поштового відправлення за трек-номером 217, у зв`язку зі спливом терміну зберігання вказаної інформації в додатку Трекінг.

Колегія суддів наголошує, що можливе формальне недотримання відповідачем приписів п.26 Порядку №1567, що виразилося в даному випадку у не отриманні зворотних поштових повідомлень про вручення товариству запрошення, не є підставою для скасування спірної постанови про накладення штрафу, оскільки судом встановлено, що позивач мав бути обізнаний із датою розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Більше того, позивач реалізував своє право довести відсутність підстав для притягнення його до відповідальності за порушення ч.1 абз.16 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» шляхом звернення з позовом до суду про скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.12.2019 року №184032.

Доводи ТОВ «СПМК-17» про незаконність вказаної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, сам лише факт відсутності доказів вручення позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на думку колегії суддів, не може бути достатньою підставою для задоволення позову з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення товариством законодавства про автомобільний транспорт.

Враховуючи підтвердження факту перевищення навантаження на здвоєну вісь (31,55 т) під час перевезення позивачем вантажу (асфальту), замість допустимої 16 т, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно винесено постанову №184032 від 23.12.2019 року про застосування адміністративно - господарського штрафу на суму 34000,00 грн. за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17».

Оцінюючи викладене в сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «СПМК-17» залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.