Справа № 640/31777/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2021 року м. Київ № 640/31777/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., за участі секретаря судового засідання Яцеленко Ю.О., представників Дюговського О.С., Пущука М.В., вирішивши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ"

до відокремленого підрозділу ДПС Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.12.2020 року в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ" (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 02.12.2020 року №04 в частині завищення суми податкового кредиту на суму 1 047 940 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2020 року відкрито провадження за правилами загального провадження; підготовче засідання призначено на 04.02.2021 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем проаналізовано постачальників позивача щодо видів діяльності, кількості найманих працівників, вартості основних засобів, наявності виробничих потужностей та на підставі результатів цього аналізу відповідач дійшов висновку, що такі постачальники не можуть бути виробниками колісних пар.

Позивач не погоджується із таким висновком відповідача, в наслідок якого ТОВ «БГС РЕЙЛ» завищено суму податкового кредиту на суму 1 047 940 грн., оскільки неможливість виконання постачальниками позивача своїх зобов`язань через відсутність необхідних трудових ресурсів та виробничих актів, фактично є припущеннями, які жодними доказами не підтвердженні.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Через канцелярію суду 26.01.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Внаслідок аналізу Єдиного реєстру податкових накладних контролюючим органом встановлено неможливість відстеження ланцюга постачання та реальності фактичного постачання товару позивачу його контрагентами, про що свідчить відсутність відповідних виробничих потужностей та персоналу, необхідного для забезпечення господарської діяльності останніх.

Через канцелярію суду 02.02.2021 року позивачем подано відповідь на відзив.

Позивач вважає твердження відповідача, викладені у відзиві, безпідставними, оскільки придбання товару не у первісного виробника не є порушенням податкового законодавства, а реальність операцій між позивачем та контрагентами підтверджується тим, що залізничні деталі, придбані у контрагентів, встановлені на вагони позивача із зазначенням їх номерів.

Крім того, реальність придбання товару підтверджується податковими та видатковими накладними.

У підготовче засідання 04.02.2021 року прибув представник відповідача. Належним чином повідомленим позивачем про дату, час та місце проведення підготовчого засідання участь уповноваженого представника не забезпечено.

Судом задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання та призначено наступне підготовче засідання на 10.03.2021 року.

У підготовче засідання 10.03.2021 року прибув представник відповідача.

З огляду на неявку належним чином повідомленого позивача в особі його уповноваженого представника, судом відкладено підготовче засідання на 22.03.2021 року.

У підготовче засідання 22.03.2021 року прибули представники сторін.

Протокольною ухвалою суду витребувано у представника позивача докази, а саме, примірники договорів, які надати суду протягом тижня, з огляду на що, судом відкладено підготовче засідання на 05.04.2021 року.

Через канцелярію суду 26.03.2021 року позивачем подано витребувані документи.

Згідно з Довідкою секретаря судового засідання від 05.04.2021 року, зважаючи на перебування судді на лікарняному, справи, призначені до слухання на 05.04.2021 року знято з розгляду.

Через канцелярію суду 29.04.2021 року відповідачем подано додаткові докази.

Через канцелярію суду 11.05.2021 року позивачем подано повідомлення про зміну місцезнаходження.

Наступне підготовче засідання призначено на 09.06.2021 року, про що сторін повідомлено у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

У підготовче засідання 09.06.2021 року прибули представники сторін.

Судом ухвалено про відкладення підготовчого засідання на 23.06.2021 року для надання можливості ознайомитись відповідачу з договорами та надати правову позицію у двотижневий строк.

У підготовче засідання 23.06.2021 року прибув представник відповідача.

Судом поставлено на обговорення питання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.06.2021 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.07.2021 року.

У судове засідання 22.07.2021 року прибули представники сторін.

Судом ухвалено здійснити процесуальне правонаступництво відповідача.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять в разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого орган виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якою приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

На виконання Указу Президента України від 08.11.2019 року №837 «Про невідкладні заходи з проведення реформ та зміцнення держави» Кабінетом Міністрів України 30.09.2020 року прийнято постанову №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», відповідно до якої територіальні органи ДПС перестануть існувати як юридичні особи публічного права.

З метою реалізації постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року №893 «Про деякі питання територіальних органів ДПС», з урахуванням вимог Закону України від 30.09.2020 року №3166-VІ «Про центральні органи виконавчої влади» (зі змінами), Положенням про Державну податкову служб) України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.3019 року №227 (зі змінами), наказу ДПС України від 30.09.2020 року №529 «Про утворення територіальних органів ДПС», ДПС України наказом від 12.11.2020 року №643 затверджено Положення про Головне управління ДПС у м. Києві.

Територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 30.09.2020 року № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком.

Серед переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються визначено Головне управління ДПС у м. Києві.

Відповідно до Положення про Головне управління ДПС у місті Києві, затвердженого наказом ДПС України від 12.11.2020 року №643 Головне управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленою підрозділу ДПС України, та є правонаступником прав та обов`язків ГУ ДПС у м. Києві ().

Відповідно до наказу ДПС України від 24.12.2020 року №755 «Про початок здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» з 01 січня 2021 року територіальні органи ДПС, утворені як її відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи.

Таким чином, з 01.01.2021 року ДПС України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб).

Згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України проведено державну реєстрацію відокремленою підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП: 44116011).

Таким чином, на теперішній час функції та повноваження Головного управління ДПС у місті Києві, перейшли до його правонаступника - відокремленою підрозділу Державної податкової служби України Головного управління ДПС у місті Києві (код ЄДПОУ ВП:44116011).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку замінити відповідача на правонаступника, а саме, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві () на відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Судом заслухано вступні слова представників позивача та відповідача, досліджено обставини у справі та перевірено їх доказами та оголошено про перерву у судовому засіданні до 16.08.2021 року на стадії судових дебатів.

Через канцелярію суду 06.08.2021 року позивачем подані пояснення по суті позовних вимог, які залишено судом без розгляду з огляду на подання останніх на стадії судових дебатів та судом не ухвалено про повернення до з`ясування обставин у справі в порядку статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судове засідання 16.08.2021 року прибули представники сторін.

Відповідно до частині третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у відкритому судовому засіданні 16.08.2021 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «БГС РЙЕЛ» () з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за серпень 2020 року, проведену на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 15.10.2020 року №7334, ГУ ДПС у м. Києві складено Акт від 12.11.2020 року №1546/26-15-07-04-01/30944148 (далі також - Акт перевірки), за висновками якого встановлено порушення «БГС РЕЙЛ» вимог пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ТОВ «БГС РЕЙЛ» завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21) за серпень 2020 року на суму 1 194 620 грн.

На підставі Акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 02.12.2020 року №4, згідно з яким, сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду складає 1 194 620 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням в частині завищення суми податкового кредиту на суму 1 047 940 грн., позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, заперечення, додаткові пояснення по суті справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями) (далі також - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до абзаців 1, 2, 5 підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно з положеннями статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п`яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

У разі планування перевірок одного й того самого платника податків контролюючими органами та органами державного фінансового контролю у звітному періоді такі перевірки проводяться зазначеними органами одночасно. Порядок координації проведення таких перевірок та залучення до перевірок інших органів, передбачених законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України 78.1.8. документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень;

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 86.8, 86.10 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

Наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 року № 395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 року за № 607/23139, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами (далі також - Порядок №395).

Згідно з пунктами 1.4, 1.5, абзацу 4 пункту 1.8 Порядку №395 результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт, а у разі відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

В акті (довідці) документальної перевірки, розрахунках та інших матеріалах не допускаються різного роду виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

З матеріалів справи судом встановлено дотримання ГУ ДПС у м. Києві процедури здійснення документальної планової виїзної перевірки та оформлення її результатів, що не ставиться під сумнів позивачем.

Щодо суті встановлених ГУ ДПС у м. Києві порушень податкового законодавства України позивачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент здійснення господарський операцій між позивачем та контрагентами) (далі також - Закон №996) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового (грошового) зобов`язання на підставі таких операцій.

Згідно з Актом перевірки, в ході проведення перевірки ТОВ «БГС РЕЙЛ» встановлено придбання колісних пар у наступних контрагентів-постачальників, а саме у ТОВ «МЕТГРУПБГ» () згідно з Договором від 30.08.2020 року №32; ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК» () згідно з Договором від 16.07.2020 року №16-07/20; ТОВ «МК ДРАЙВ» () згідно з Договору від 03.08.2020 року №ДП/03082020; ТОВ «Альфара» () згідно з рахунку - фактури від 31.07.2020 року №298.

Суд зауважує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством, а для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Видаткова накладна - це первинний документ, що підтверджує факт постачання товарів (товарно- матеріальних цінностей), як правило, від постачальника до покупця.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 201. 1 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Верховним Судом у своїй постанові від 13.03.2018 року у справі № 809/1062/17 зроблено висновок про обґрунтованість відхилення доводів контролюючого органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача, зважаючи на те, що вони ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без дослідження первинних документів позивача. При цьому, можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій за результатами здійснення яких, сформовано позивачем податковий кредит.

Згідно з абзацами 1-5 пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Зокрема, видаткова накладна - це первинний документ, що підтверджує факт постачання товарів (товарно-матеріальних цінностей), як правило, від постачальника до покупця.

На підтвердження факту виконання вказаних вище спірних договорів позивачем надано копії первинної документації, які долучено до матеріалів справи.

У постанові від 13.10.2020 року у справі № 0340/1408/18 Верховним Судом зазначено, що виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності). Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у постачальників контрагента чи у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі не можуть бути самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Щодо господарських відносин між позивачем та ТОВ «МЕТГРУПГБ».

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ «МЕТГРУПГБ» (далі також - Постачальник) та ТОВ «БГС РЕЙЛ» (далі також - Покупець) укладено Договір поставки від 10.07.2020 року №32, згідно з розділом 1 якого, Постачальник зобов`язується поставити у власність Покупця продукцію - раму бокову, балку надресорну, колісну пару (далі - Товар) в строки та на умовах, передбачених цим Договором, а Покупець зобов`язується прийняти Товар від Постачальника та оплатити його в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Найменування, кількість асортимент і ціна Товару вказуються у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами Договору.

Згідно з розділом 3 Договору, ціни на Товар, що поставляється за Договором, асортимент, умови оплати визначаються в Специфікаціях до даного Договору. Оплата за Товар здійснюється Покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання рахунку від Постачальника. У разі якщо в Специфікації до Договору визначені інші умови оплати ніж передбачені Договором, Сторони керуються положеннями Специфікації. Датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до розділу 4 Договору передача Товару відбувається за умови оформлення на складі Постачальника видаткової накладної. Товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем з моменту підписання повноважними представниками Сторін видаткових накладних. Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, і зареєстровану в єдиному реєстрі податкових накладних, оформлені українською мовою та у відповідності із ст. 201 Податкового кодексу України. Для погодження правильності оформлення податкової накладної Постачальник зобов`язується до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних ( далі - «ЄРПН») надати податкову накладну Покупцю шляхом її відправки через програму обміну електронною звітністю. Датою поставки та датою переходу права власності на Товар від Постачальника до Покупця вважається дата підписання Сторонами видаткової накладної. Зобов`язання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі Товару Покупцю. Місце та умови передачі Товару визначаються Сторонами у відповідних Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору. Зобов`язання Покупця вважаються виконаними з моменту прийняття та оплати поставленого Товару.

Відповідно до Специфікації №1 від 10.07.2020 року, згідно з яким загальна сума ПДВ становить 509 580,00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісна пара №0029-, колісна пара №0029-, колісна пара №0029-, колісна пара №0029-, колісна пара №0029-26069-1984, колісна пара №0029-, колісна пара №0039-, колісна пара № 0029-, колісна пара №0029-6, колісна пара №0029-, колісна пара №0039-32688-1986 на загальну сум без ПДВ 424 650, 00 грн., ПДВ (20%) 84 930, 00 грн.

Згідно із Специфікацією №2 від 10.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 193 500, 04 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокова рама НОМЕР_9, бокова рама № НОМЕР_1 , бокова рама № НОМЕР_2 , бокова рама № НОМЕР_3 , бокова рама № НОМЕР_4 , бокова рама № НОМЕР_5 , бокова рама № НОМЕР_6 , бокова рама № НОМЕР_7 , бокова рама № НОМЕР_8 на загальну сум без ПДВ 161 250, 03 грн., ПДВ (20%) 32 250, 01 грн.

Відповідно до Специфікації №3 ід 10.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 19 000, 00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: надресорну балку №14-29625-1990 на суму без ПДВ 15 833, 33 грн., ПДВ (20%) 3 166, 67 грн.

Згідно із Специфікацією №4 від 21.07.2020 року, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокові рами з відповідними номерами, вказаними у цій Специфікації, у кількості 26 шт. та надресорні балки з відповідними номерами, вказаними у цій Специфікації, у кількості 5 шт., на загальну суму з ПДВ 591 999,79 грн., з них ПДВ (20 %) 98 666, 63 грн.

Відповідно до Специфікації №5 від 22.07.2020 року на загальну суму з ПДВ у розмірі 171 000,00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісну пару №0093-37739-1971 та колісну пару №0029- на суму без ПДВ 142 500,00 грн., ПДВ (20%) 28 500,00 грн.

Згідно із Специфікацією №6 від 23.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 1 275 999, 58 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокові рами з відповідними номерами, вказаними у цій Специфікації, у кількості 65 шт. на суму без ПДВ 1 063 332, 98 грн., ПДВ (20%) 212 666,60 грн.

Відповідно до Специфікації №7 від 23.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 2 208 180,00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари (відповідні номера вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 1 840 150, 00 грн., ПДВ (20%) 368 030,00 грн.

Згідно з Специфікацією №8 від 24.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 483 999,84 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокові рами (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 22 шт., надресорні балки (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 3 шт. на суму без ПДВ 403 333, 20 грн., ПДВ (20%) 80 666,64 грн.

Відповідно до Специфікації №9 від 30.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 556 000, 08 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокові рами (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 20 шт., надресорні балки (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 8 шт. на суму без ПДВ 463 333, 40 грн., ПДВ (20%) 92 666, 68 грн.

Згідно з Специфікацією №10 від 03.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 355 000,01 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: бокові рами (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 12 шт., надресорні балки (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 6 шт. на суму без ПДВ 295 833, 34 грн., ПДВ (20%) 59 166,67 грн.

Відповідно до Специфікації №11 від 04.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 1 320 120,00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари (відповідні номера вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 1 100 100,00 грн., ПДВ (20%) 220 020,00 грн.

Згідно з Специфікацією №12 від 12.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 1 276 800, 00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари (відповідні номера вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 1 064 000,00 грн., ПДВ (20%) 212 800,00 грн.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних №42 від 13.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 212 500, 03 грн. (ПДВ 35 416, 67 грн.) на Товар: бокова рама у кількості 9 шт., надресорна балка у кількості 1 шт., № 41 від 13.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 509 580, 00 грн. (ПДВ 84 930, 00 грн.).

Зокрема, надходження Товару від ТОВ «МЕТГРУПГБ» зафіксовано у копії Відомості обліку залишку та руху відповідних деталей власності ТОВ «БГС РЕЙЛ» за серпень-вересень 2020 року, складеного СП «Покровське вагонне депо» філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» згідно з Договором від 21.07.2020 року №20274/НЮп.

Дослідивши зазначені документи, надані позивачем під час спірної перевірки, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам Закону №996 та наявність реального характеру господарської операції за Договором від 10.07.2020 року №32.

Щодо господарських відносин між позивачем та ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК».

Між ТОВ «БГМ РЕЙЛ» (далі також - Покупець) та ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК» (далі також - Постачальник) укладено Договір поставки від 16.07.2020 року №16-07/20, відповідно до змісту якого, Постачальник зобов`язується поставити Товар Покупцеві відповідно до узгоджених Сторонами креслень, в номенклатурі, кількості, строки та по цінах, зазначених у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 3.3 розділу 3 цього Договору, датою поставки та датою переходу права власності на Товар від Постачальника до Покупця вважається дата підписання Сторонами та/або представниками ВЧД, на яке проводиться постачальна Товару, акту приймання-передачі та/або видаткової накладної .

Відповідно до Специфікації №1 від 16.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 1084566, 00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари відремонтовані (відповідні номера вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 903 805,00 грн., ПДВ (20%) 180 761,00 грн.

Згідно з Специфікацією №2 від 26.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 1356734, 40 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари відремонтовані (відповідні номера вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 1130612,00 грн., ПДВ (20%) 226122, 00 грн.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних №РН-0000024 від 27.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 1356734, 40 грн. (ПДВ 226122, 40 грн.), №РН-0000020 від 20.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 1084566, 00 грн. (ПДВ 180761,00 грн.),

Зокрема, надходження Товару від ТОВ «УКРТРАНСГРУП СТК» зафіксовано у копії Відомості обліку залишку та руху відповідних деталей власності ТОВ «БГС РЕЙЛ» за липень-жовтень 2020 року, складеного ВП «Ремонтне вагонне депо Полтава» філії Південна залізниця АТ «Укрзалізниця» згідно з Договором від 23.07.2020 року №П/В-20928/НЮ.

Дослідивши зазначені документи, надані позивачем під час спірної перевірки, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам Закону №996 та наявність реального характеру господарської операції за Договором від 16.07.2020 року №16-07/20.

Щодо господарських операцій між позивачем та ТОВ «МК ДРАЙВ».

Між ТОВ «БГС РЕЙЛ» (далі також - Покупець) та ТОВ «МК ДРАЙВ» (далі також - Постачальник) укладено Договір від 03.08.2020 року №ДП/03082020, відповідно до змісту якого, Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти і оплатити за умов, викладених у Договорі, товар, асортимент, кількість і ціна якого зазначені у специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 4.7 розділу 4 Договору, датою поставки вважається дата календарного штемпелю станції відправника, зазначена в залізничній накладній (квитанції), або дата іншого товарно-транспортного документа, або дата видаткової накладної на товар, якщо інше не передбачено базовими умовами постачання.

Відповідно до Специфікації №1 від 03.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 1 620 000, 00 грн., найменування товару: колісні пари (відповідні об`єми товщини кожної з пар вказані у цій Специфікації) на суму без ПДВ 1 320,00 грн., ПДВ (20%) 270 000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем надані копії видаткових накладних № РН-19/2020-1 від 07.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 428 750, 00 грн. (ПДВ 71 458, 33 грн.), №РН-22/2020-1 від 20.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 357 500, 00 грн. (ПДВ 59 583, 33 грн.), №РН-22/2020-2 від 20.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 402 500, 00 грн. (ПДВ 67 083, 33 грн.), №РН-19/2020-2 від 07.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 400 000, 00 грн. (ПДВ 66 666, 67 грн.).

Зокрема, надходження Товару від ТОВ «МК ДРАЙВ» зафіксовано у копії Відомості обліку залишку та руху відповідних деталей власності ТОВ «БГС РЕЙЛ» за серпень-вересень 2020 року по АТ «Дніпровагонрембуд».

Дослідивши зазначені документи, надані позивачем під час спірної перевірки, суд дійшов висновку про їх відповідність вимогам Закону №996 та наявність реального характеру господарської операції за Договором від 16.07.2020 року №16-07/20.

Щодо господарських відносин позивача із ТОВ «Альфара».

Між ТОВ «БГС РЕЙЛ» (далі також - Покупець) та ТОВ «Альфара» (далі також - Постачальник) укладено Договір поставки від 29.07.2020 року №ДП29072020, відповідно до змісту якого, Постачальник зобов`язується поставити Товар Покупцеві відповідно до узгоджених Сторонами креслень, в номенклатурі, кількості, строки та по цінам, зазначеним у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар відповідно до умов цього Договору.

Згідно з пунктом 3.3 розділу 3 цього Договору, датою поставки та датою переходу права власності на Товар від Постачальника до Покупця вважається дата підписання Сторонами та/або представниками ВЧД, на яке проводиться постачальна Товару, акту приймання-передачі та/або видаткової накладної.

Відповідно до Специфікації №1 від 31.07.2020 року на загальну суму з ПДВ 631 251, 60 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари б/в відремонтовані (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 8 шт. на суму без ПДВ 526 043,00 грн., ПДВ (20%) 105 208, 60 грн.

Згідно з Специфікацією №2 від 10.08.2020 року на загальну суму з ПДВ 180 000, 00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари б/в (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 4 шт. на суму без ПДВ 150 000, 00 грн., ПДВ (20%) 30 000, 00 грн.

Відповідно до Специфікації №3 від 01.09.2020 року на загальну суму з ПДВ 275 800, 00 грн., Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити наступну партію товару: колісні пари б/в (відповідні номера вказані у цій Специфікації) у кількості 5 шт. на суму без ПДВ 229 833,33 грн., ПДВ (20%) 45 966, 67 грн.

Згідно з Актом перевірки, факт придбання колісних пар у контрагента-постачальника ТОВ «Альфара» відповідачем встановлено з рахунку - фактури від 31.07.2020 року №298.

Так, оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) також може бути підставою для відображення в бухобліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акта приймання-передачі тільки за умови його оплати, що засвідчується відповідними платіжними документами.

Суд зауважує, що копія рахунку - фактури від 31.07.2020 року №298 у матеріалах справи відсутня. В той же час, відповідачем не оскаржується відповідність цього документа вимогам Закону №996 та не заперечується його існування.

У матеріалах справи відсутні копії видаткових накладних, разом з тим наявні копії Відомості обліку залишку та руху відповідних деталей власності ТОВ «БГС РЕЙЛ» за серпень-вересень 2020 року по СП «Ремонтне вагонне депо Шепетівка», що не є первинним документом в розумінні Закону №996, проте є додатковим доказом наявності у ТОВ «БГС РЕЙЛ» деталей, номера яких відповідають Специфікаціям, укладених на виконання Договору від 29.07.2020 року №ДП29072020.

Отже, дослідивши первинні документи, подані позивачем до спірної перевірки в межах предмета та умов виконання договорів, укладених між позивачем та контрагентами, суд дійшов висновку, що вказаними документами розкриваються зміст та мета господарських операцій з придбання позивачем товарів та послуг у кожного з контрагентів, чим підтверджується їх реальний характер.

Разом з тим, дослідивши Акт перевірки та обґрунтування безпідставності віднесення позивачем суми до податкового кредиту, судом встановлено відсутність аналізу контролюючим органом первинної документації ТОВ «БГС РЕЙЛ».

В свою чергу, за наслідками опрацювання податкової інформації (водночас, джерело податкової інформації не зазначено), відповідачем встановлено відсутність у кожного з контрагентів та їх контрагентів, у яких ними придбавалися деталі згідно вищезазначених Договорів, відповідних виробничих потужностей та персоналу, необхідного для забезпечення господарської діяльності останніх.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість зазначених висновків контролюючого органу, з огляду на наступне.

Суд зауважує, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, висновки контролюючого органу мають ґрунтуватися на результатах проведеної перевірки безпосередньо на підставі дослідження наданих первинних документів, тим паче, що платником податку були пред`явлені необхідні первинні документи, які є підставою для належного формування складу податкового кредиту.

Судом встановлено, що у Акті перевірки контролюючим органом не вказано, які саме помилки чи недоліки у документах виявлено, які саме документи позивачем оформлено формально, неякісно тощо, яким чином такі недоліки/помилки можуть ставити під сумнів реальність господарських операцій, які саме факти неможливо встановити, дослідити на підставі наданих документів.

Під час судового засідання 22.07.2021 року представником відповідача в обґрунтування правової позиції щодо відмови у задоволенні позовних вимог зазначено, що видаткові накладні не містять прізвищ та посад уповноважених осіб сторін.

Суд зауважує, що Акт перевірки зазначених тверджень не містить, проте, суд дійшов висновку звернути увагу представника відповідача на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Дослідивши подані позивачем суду та до перевірки копії видаткових накладних, судом встановлено наявність підписів уповноважених осіб позивача та контрагентів, скріплених відбитками печаток контрагентів позивача та без зазначення посади, що не є обов`язковою вимогою згідно частини другої статті 9 Закону №996.

Таким чином, у суду відсутні вважати доводи відповідача в цій частині такими, що доводять нереальність фінансово-господарських операцій за результатами складання зазначених видаткових накладних, а не зазначення посади уповноваженої особи на підпис видаткових накладних не свідчить про віднесення цих документів до таких, що не містять ознак документів первинного обліку.

Крім того, важливим для визнання реальності господарської операції є сам первинний документ, який підтверджує її здійснення, його наявність та факт здійснення господарської операції як такої. Недоліки форми документу не можуть ніяким чином нівелювати факту реалізації господарської операції та поставити під сумнів її реальність.

Щодо технічної можливості контрагентів позивача поставити товари/надати послуги з урахуванням їх фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ними витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо), якими силами та засобами виконувались зобов`язання з надання послуг та постачання товарів, хто виступав їх конкретними виконавцями, а також яким чином здійснювалась оплата між договірними сторонами тощо, з урахуванням встановленого судом характеру послуг, наданих позивачу контрагентами, суд зазначає наступне.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року по справі №820/4648/13-а /№К/9901/873/18): «...Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ... . Більш того, законодавство не ставить у обов`язок суб`єкту господарювання наявності працівників саме у штаті такого суб`єкту для можливості здійснення ним господарської діяльності. Так, працівники можуть працювати на умовах найму, аутсорсингу, на підставі цивільно-правових та інших договорів тощо. Зазначені факти також не перевірялися Податковим органом, отже не є підтвердженою їх відсутність. При цьому, необхідно звернути увагу на специфіку самих договорів, адже вони за своїх предметом не є договорами надання послуг чи виконання робіт, які безпосередньо пов`язані з особами, які такі послуг надають/роботи виконують. Договори постачання за своєю природою не потребують великої кількості працівників, адже у процесі постачання не задіяно великої кількості осіб та виконання договорів з таким предметом напряму чи опосередковано не пов`язане з конкретними особами, їх професійними якостями тощо, тобто поставка може у будь-який час виконана залученою для цього особою.».

У постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 804/1984/16 вказано на те, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагентів трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеними договорами з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які встановлені судами, однак не були враховані під час прийняття рішень, та свідчили про протиправну поведінку контрагентів та про обізнаність платника податків щодо такої, та злагодженості дій між ними. Крім того, колегія суддів зазначила, що висновки про відсутність у контрагентів по ланцюгу постачання трудових та матеріально - технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації наявної в базі даних ДФС, проте податкова інформація, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2019 у справі № П/811/3228/14. Так, у вказаній постанові Верховний Суд зазначає, що будь-яка податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація, надана іншими контролюючими органами, у тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Зокрема, посилання контролюючого органу на наявність актів як критерію оцінки реальності господарських операцій, є безпідставними, оскільки під час складення таких актів жодні первинні документи платника податків не використовувались та не аналізувались, а отже оформлення вказаних актів з відображенням в них окремих відомостей не відповідають критерію юридичної значимості, а отже не є належними доказами в розумінні процесуального Закону.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. У первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03.10.2019 року у справі № П/811/3228/14, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Такі ж висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 у справі № 826/6245/18: не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2019 у справі № 826/16601/18 зазначив, що не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей для виконання взятих на себе зобов`язань посилання податкового органу на відсутність достатньої кількості штатних одиниць, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Таким чином, висновки податкового органу про відсутність у контрагентів платника податків (ТОВ «МЕТГРУПГБ»; ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК»; ТОВ «МК ДРАЙВ»; ТОВ «Альфара») необхідних трудових та виробничих ресурсів не знаходять свого правового обґрунтування у відповідності до норм чинного законодавства та у відповідності із вже усталеною практикою Верховного Суду, позаяк не можуть бути основою висновку щодо нереальності господарських операцій.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.08.2020 року у справі № 826/7917/17, правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Тотожних висновків дійшов Верховний Суд і у справі № 815/2417/16 у постанові від 21.04.2021 року.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного надання послуг вказує, що ТОВ «БГС РЕЙЛ» здійснювало витрати на придбання у ТОВ «МЕТГРУПГБ»; ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК»; ТОВ «МК ДРАЙВ»; ТОВ «Альфара» товару, згідно із умовами Специфікацій до Договорів постачання; разом з тим, відповідачем не доведено, що спірні господарські операції є нереальними, не відповідають дійсному економічному змісту та не підтверджуються необхідними документами. Доказів підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки Акту перевірки щодо не підтвердження здійснення господарської операції з постачання у перевіряємий контролюючим органом період.

Верховним Судом у своїй постанові від 13.03.2018 року у справі №809/1062/17 зроблено висновок про обґрунтованість відхилення доводів контролюючого органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача, зважаючи на те, що вони ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без дослідження первинних документів позивача. При цьому, можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій за результатами здійснення яких, сформовано позивачем податковий кредит.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі № 2а-102/09/0770 дійшов висновку, що порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначення об`єкту оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з ТОВ «МЕТГРУПГБ»; ТОВ «УКРТРАНСГРУП-СТК»; ТОВ «МК ДРАЙВ»; ТОВ «Альфара» відповідачем суду не надано, як і не зазначено про причини неможливості їх надання.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у пункті 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Судом встановлено, що надані позивачем документи сумнівів у їх достовірності не викликають, будь-які дійсні розбіжності стосовно задекларованої суми оплати за договором, розміру податку, обсягів поставок тощо судом не виявлені, а відповідачем не доведені, також відсутні дефекти форми або змісту первинних (бухгалтерських) документів з тих, які були надані платником. Одночасно з цим, контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на належних доказах, які спростовують факти поставок, не надані належні докази на підтвердження того, що відомості, які містяться в документах позивача, неповні, недостовірні або суперечливі.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 14.12.2020 року №1024 на суму 15 719,10 грн., яким підтверджується сплата позивачем судового збору.

З огляду на задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення сплаченої суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу ДПС України в особі Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь ТОВ «БГС РЕЙЛ».

Керуючись статтями 6, 9, 12, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ" задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві від 02.12.2020 року №04 в частині завищення суми податкового кредиту на суму 1 047 940 грн.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ" суму сплаченого судового збору у розмірі 15 719,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`ятнадцять грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань відокремленого підрозділу ДПС України Головного управління Державної податкової служби у м. Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БГС РЕЙЛ" (, адреса: 01034, м. Київ, вул. Володимирська, 49-Б);

Відповідач: відокремлений підрозділ ДПС України Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Повне судове рішення складено 25.08.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна