Справа № 125/922/21
Суддя: Єрмічова В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

судді Єрмічової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Святої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, мотивуючи вимоги тим, що поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчуком І.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 868947, від 01 червня 2021 року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 01 червня 2021 року керував транспортним засобом - скутером, марки "Yamaha jog 36" без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень. Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки ним було пред`явлено посвідчення водія категорії "А", № НОМЕР_1 , видано 30 травня 1989 року ДАІ МВС УВС Вінницької області з розпізнавальним знаком "SU" (СРСР), яке відповідно до п. 27 Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, посвідчення водія, видане до набрання чинності Законом № 586-VI від 24 вересня 2008 року, може бути обміняне на нове та відповідає категоріям "А1", "А". Таким чином, категорія "А" у його водійському посвідченні відповідає категоріям "А1", "А", оскільки законодавством не визнано недійсності таких посвідчень чи їх обов`язковий обмін на посвідчення нового зразка, тому позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення позивач ОСОБА_1 не визнавав свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, не був згідний із постановою, про що зробив у ній відповідний запис. Крім того, при винесенні вказаної постанови поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчуком І.Ю. допущено ряд процесуальних порушень, зокрема не було з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, не зазначено доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, чим порушив права позивача передбачені КУпАП. У зв`язку з зазначеним позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 32), подав до суду заяву в якій просить розглянути адміністративну справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 34).

Представник відповідача Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області в судове засідання не з`явився повторно, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про одержання повістки про виклик у суд (а.с. 33), про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 127 КАС України часом вручення повістки вважається день вручення судової повістки під розписку.

За таких підстав, відповідач Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області належним чином повідомлене про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС у разі неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 278 КУпАП суддя перевіряє правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Встановлено, що 01 червня 2021 року поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчуком І.Ю. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 868947, від 01 червня 2021 року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 01 червня 2021 року керував транспортним засобом - скутером, марки "Yamaha jog 36", без посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 24).

Згідно з ч. 2 ст. 121 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 (а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 511 від 20 травня 2009 року),(далі Положення), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії, зокрема, А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

До позовної заяви позивач ОСОБА_1 додав копію посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видано 30 травня 1989 року ДАІ МВС УВС Вінницької області, де зазначено категорія "А", яка, згідно з п. 27 Положення, в разі обміну на посвідчення нового зразка відповідає категоріям А1, А (а.с. 6).

01 червня 2021 року на вимогу поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчука І.Ю. ОСОБА_1 пред`явив вказане посвідчення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з ч. 2 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Згідно принципу 6 Рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

Відповідно до п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року № 23-рп/2010, Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 визнав правильними висновок суду першої інстанції у даній справі про те, що візуальне спостереження за дотриманням ПДР працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

У вказаній справі КАС ВС зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, не подав відзив на позов без поважних причин, що суд кваліфікує як визнання позову.

Поліцейський СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчук І.Ю. використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення за яке відповідача ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак у даній справі суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Наявні в адміністративній справі матеріали не відображають факт вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

Докази на підтвердження обставин, встановлених поліцейським СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчуком І.Ю., які стали підставою для притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суду не надані. Зокрема, оспорювана постанова не містить відомостей або будь-яких посилань на засоби фото-, відеофіксації чи інші докази, на підставі яких можливо встановити порушення позивачем вимог пункту 2.1 (а) ПДР, в той час як на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення, а саме, за допомогою фото-, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Враховуючи викладене вище, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.1 (а) ПДР України, у суду відсутні достовірні дані, на підставі яких можливо було б встановити факти та обставини, які б вказували на наявність в діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких підстав суд дійшов висновку, що постанову поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчука І.Ю., серії БАА № 868947, від 01 червня 2021 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, слід скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ч. 2 ст. 19, ч. 2 ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу 6 Рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року стосовно адміністративних санкцій, від 13 лютого 1991 року, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", п. 4 рішення Конституційного Суду України від 22 жовтня 2010 року, № 23-рп/2010, керуючись статтями 7, 9, ч. 1 ст. 121, ст. 245, п. 1 ч. 1 ст. 247, статтями 251, 268, п. 2 ст. 278 КУпАП, пунктами 31.1, 31.3-31.4 ПДР України, ч. 1 ст. 72, частинами 1, 2 ст. 77, п. 1 ч. 3 ст. 124, п. 2 ч. 1 ст. 127, ч. 4 ст. 159, п. 1 ч. 3 ст. 205, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського СРПП Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Ковальчука І.Ю., серії БАА № 868947, від 01 червня 2021 року, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_3 ).

Відповідач: Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області (місцезнаходження юридичної особи: 23000, Вінницька область, м. Бар, майдан Святого Миколая, 14).

Повне судове рішення складено 20 серпня 2021 року.

Суддя В. В. Єрмічова