Справа № 580/2651/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року справа № 580/2651/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С.О.,

за участю: секретаря судового засідання Глийової В. Г.,

позивача ОСОБА_1 (особисто),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, яке оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 щодо розгляду звернення позивача від 16.03.2021;

- зобов`язати відповідача скасувати, як протиправний, власний наказ по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 - слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та у спеціальному званні майор поліції;

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2018 по день поновлення на службі, з урахуванням розміру середньоденного заробітку 500 грн 12 коп та зарахувати весь час вимушеного прогулу до стажу служби в поліції, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 прийнятий на службу в Національну поліцію України. Наказом по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію". Позивачем вказано, що на момент отримання копії наказу про звільнення позивач не знав та не міг знати про протиправність наказу на підставі якого до нього застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Вважає, що накладення на нього дисциплінарного стягнення під час відрядження суперечить нормам Кодексу законів про працю України. З метою досудового врегулювання спору 16.03.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області з проханням скасувати наказ від 07.03.2018 №88 о/с, як протиправний. Листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 відповідач відмовив у задоволенні його заяви. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду 22.06.2021 відзив на позовну заяву у якому вказано, що позивача звільнено із займаної посади у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. Посилання позивача на незаконне звільнення є необґрунтованим з огляду на те, що позивач, перебуваючи на посаді слідчого слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області у відповідності до п. 1.3, п. 1.4 функціональних обов`язків, затверджених начальником Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області О. В. Калюжним, забезпечував швидке, повне виконання та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у встановлені процесуальні строки та ніс відповідальність за законність прийнятих процесуальних рішень, спрямування слідства, проведення слідчих (розшукових) дій та своєчасне їх виконання у кримінальних провадженнях. Відповідач вважає безпідставним посилання на наказ №1395 від 12.08.2016 Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців, робітників та службовців апарату Головного управління Національної поліції у Черкаській області, оскільки його положення на позивача не поширювалися, так як останній не був працівником апарату Головного управління Національної поліції у Черкаській області та займав посаду зі специфічними умовами праці і мав нерівномірний графік роботи. Відповідач вважає, відповідь, викладену у листі №Н-66/05/12/18-2021 від 02.04.2021 правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки підстави для скасування наказу від 07.03.2018 №88 о/с відсутні.

Ухвалою суду від 15.07.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку залишено без розгляду в частині:

- зобов`язання відповідача скасувати, як протиправний, власний наказ по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" майора поліції ОСОБА_1 - слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області;

- зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді слідчого слідчого відділення Звенигородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області та у спеціальному званні майор поліції;

- зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.03.2018 по день поновлення на службі, з урахуванням розміру середньоденного заробітку 500 грн 12 коп та зарахувати весь час вимушеного прогулу до стажу служби в поліції, що дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Усною ухвалою суду від 15.07.2021, занесеною до протоколу підготовчого засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкладено розгляд адміністративної справи до 09 год 30 хв 10 серпня 2021 року.

У судове засідання з розгляду адміністративної справи №580/2651/21 з`явився позивач, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача, яке оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 щодо розгляду його звернення від 16.03.2021 підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, надавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття представника Головного управління Національної поліції в Черкаській області до суду, а саме участю у судовому засіданні в Соснівському районному суді м. Черкаси.

Усною ухвалою суду від 10.08.2021, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено з підстав не надання доказів перебування представника відповідача у судовому засіданні в Соснівському районному суді м. Черкаси.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Звенигородський районний відділ поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в період з 21.08.1996 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Наказом управління МВС України у Черкаській області від 06.11.2015 №312 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України.

07.11.2015 позивача прийнято на службу в Національну поліцію України.

Наказом по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

16.03.2021 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із заявою в якій просив скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 07.03.2018 № 88 о/с в частині звільнення його зі служби, поновити порушені права, шляхом поновлення на рівнозначній посаді у слідчому відділі Звенигородського районного відділу поліції ГУНП та у спеціальному званні майор поліції, внести відповідні корегуючі записи у трудову книжку, виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виплатити компенсацію за невикористані відпустки у 2018 - 2020 роках, провести компенсаційні виплати відповідно до Закону України від № 2050 - III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та в порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів країни від 21.02.2001 №159.

Листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 відповідачем повідомлено позивачу про відмову у задоволенні його заяви.

Вважаючи рішення, оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Принципи етики для працівників МВС визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законові України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Згідно зі статтею 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення (ст.12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ст. 13 Дисциплінарного статуту поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту. З даним наказом позивача ознайомлено 2.03.2018, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією послужного списку №0057743. Вказаний наказ є чинним, належних та допустимих доказів його скасування позивачем до суду не надано.

Щодо рішення відповідача, оформленого листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 16.03.2021 про скасування наказу Головного управління Національної поліції у Черкаській області від 07.03.2018 № 88 о/с в частині звільнення його зі служби, поновлення порушених прав, шляхом поновлення на рівнозначній посаді у слідчому відділі Звенигородського районного відділу поліції ГУНП та у спеціальному званні майор поліції, внесення відповідних корегуючих записів у трудову книжку, виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, виплату компенсації за невикористані відпустки у 2018 - 2020 роках, проведення компенсаційних виплат в порядку Закону України Про звернення громадян.

Реалізація громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України Про звернення громадян від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі Закон №393/96-ВР).

Відповідно до статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається (частини 1, 7 статті 5 Закону №393/96-ВР).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону №393/96-ВР звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань)

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. (ч. 1, 4 ст. 15 Закону №393/96-ВР).

Листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 відповідачем повідомлено позивачу про відмову у задоволенні його заяви у зв`язку з тим, що згідно статті 21 Закону України Про дисциплінарний статут, дисциплінарне стягнення може бути оскаржено протягом трьох місяців з дня ознайомлення особи з наказом, відносно якої воно застосовано. У листі вказано, що оскільки трьох місячний термін закінчився 20 червня 2018 року, у Головного управління Національної поліції у Черкаській області відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Отже, на звернення позивача від 16.03.2021 відповідачем надано змістовну відповідь в письмовій формі з посиланням на Закон України Про дисциплінарний статут і викладенням мотивів такої відмови.

Суд зазначає, що у відповідності до статті 24 Закону України Про дисциплінарний статут поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Розгляд рапорту про незгоду з дисциплінарним стягненням здійснюється протягом 30 календарних днів з дня його реєстрації в органі поліції шляхом проведення перевірки викладених у рапорті фактів та обставин, що, на думку поліцейського, не були враховані під час проведення службового розслідування та під час прийняття рішення про застосування до нього дисциплінарного стягнення.

У разі підтвердження фактів, викладених у рапорті, керівник, який здійснює його розгляд, зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та вирішити питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.

Про результати розгляду рапорту уповноважений керівник письмово інформує поліцейського, який подав скаргу.

У разі поновлення порушених прав поліцейського у судовому порядку вищий керівник зобов`язаний негайно вжити заходів до поновлення прав поліцейського, усунення обставин, що призвели до таких порушень, та притягти до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень.

З аналізу вказаних норм слідує, що оскарження застосованого дисциплінарнарного стягнення оскаржується шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а не подання заяви в порядку Закону України Про звернення громадян.

Отже за вказаних обставин суд вважає рішення Головного управління Національної поліції в Черкаській області, оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Посилання позивача на те, що після видання спірного наказу на нього не могли розповсюджуватись будь-які спеціальні законодавчі акти, а отже, правових підстав для застосування трьох місячного строку, передбаченого статтею 21 Дисциплінарного статуту, під час розгляду звернення від 16.03.2021 відповідач не мав, суд вважає необґрунтованими, оскільки оскаржуваний наказ по особовому складу від 07.03.2018 №88 о/с, в частині звільнення позивача зі служби в поліції стосувався його як слідчого слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області на якого поширювались норми передбачені статтею 21 Дисциплінарного статуту.

Суд критично оцінює посилання позивача на неприпустимість звільнення поліцейського із служби під час відрядження, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України Про дисциплінарний статут дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з займаної посади під час його відрядження не суперечить нормам Закону України Про дисциплінарний статут, а рішення відповідача, оформлене листом від 02.04.2021 №Н-66/05/12/18-2021 щодо розгляду звернення позивача від 16.03.2021 є правомірним.

Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат в разі відмови у задоволенні позовних вимог не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 19, 76, 77, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 19 серпня 2021 року.

Суддя С.О. Кульчицький