Справа № 640/33589/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2021 року м. Київ № 640/33589/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) питання закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровського районного суду м. Києва

про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії Відповідача - Дніпровський районний суд м. Києва в частинах:

- ігнорування (втручання) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи;

- небажання вчиняти службову перевірку по заявленим фактам за заявою Позивача від 22.12.2020 року;

- позбавляння Позивача права доступу до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що останнім в межах справи №2а-6873/11 до Дніпровського районного суду міста Києва подано заяву «Про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №№2а-6873/11», проте внаслідок ігнорування (втручання) Дніпровським районним судом міста Києва Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, заяву зареєстровано, проте не призначено для розгляду цієї заяви головуючого судді, та, як наслідок, заява є не розглянутою.

Крім того, на переконання позивача, Дніпровським районним судом міста Києва спричинено свідому тяганину по наданню позивачу дублікатів виконавчих листів. Так, своїми повноваженнями відповідач, як суб`єкт владних повноважень скористався, а саме, письмово відмовився від розгляду заяви позивача у судовому порядку, що підтверджується листами Голови Дніпровського районного суду міста Києва, керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва від 15.09.2020 року, від 23.09.2020 року, від 20.11.2020 року, від 22.12.2020 року. Зокрема, зміст зазначених листів - відповідей свідчить про небажання відповідача вчиняти перевірку по факту ігнорування (втручання) працівників Дніпровського районного суду міста Києва Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Враховуючи зазначене, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Через канцелярію суду 09.07.2021 року позивачем подано клопотання, в якому, зокрема, просить витребувати у відповідача належним чином оформлену довіреність на представництво у суді (з достовірним кодом ЄДРПОУ), яку обґрунтовано тим, що у довіреності відповідача на представництво у суді, виданій на ім`я ОСОБА_2 за підписом голови Дніпровського районного суду міста Києва Бірси О.В. зазначено невірний код ЄДРПОУ Дніпровського районного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021 року клопотання ОСОБА_1 від 09.07.2021 року повернуто заявнику без розгляду.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою «Про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином» у справі №2а-6873/11, яку, відповідно до відбитку штемпеля вхідної кореспонденції, зареєстровано Дніпровським районним судом міста Києва 11.08.2020 року за №49648.

Листом Дніпровського районного суду міста Києва від 25.08.2020 року №о/16187 за підписом Голови суду Оксани Бірси, ОСОБА_1 повідомлено, що Дніпровським районним судом міста Києва не ухвалювалося рішення щодо видачі заявнику ОСОБА_1 дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином, а тому здійснити видачу таких виконавчих листів не вбачається за можливе. Звернуто увагу заявника, що для отримання дублікатів виконавчих листів необхідно звернутися до суду із заявою, яка буде відповідати нормам статей 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до Голови Дніпровського районного суду міста Києва із заявою «Про відсутність руху заяви від 11.08.2020 року про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином» у справі №2а-6873/11, яку, відповідно до відбитку штемпеля вхідної кореспонденції, зареєстровано Дніпровським районним судом міста Києва 15.09.2020 року.

Із змісту заяви встановлено, що заявник вважає порушеними Дніпровським районним судом міста Києва частин третьої, четвертої статті 373 та підпункту 18.4 пункту 18 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та просить суд вжити заходів щодо розгляду заяви від 11.08.2020 року по суті та видачі дублікатів виконавчих листів.

Листом Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2020 року №5/16403 на заяви ОСОБА_1 від 15.09.2020 року за вх. №57391 та вх.№57392 повідомлено заявника, що 21.04.2020 року Дніпровським районним судом міста Києва розглянуто заяву ОСОБА_1 про проведення службової перевірки з підстав невиконання працівниками суду посадових обов`язків та за результатами розгляду заяви, 15.07.2020 року на адресу останнього направлено відповідь, з огляду на що, провести повторну перевірку з тих самих підстав відносно ти самих осіб не є можливим, у зв`язку з відсутністю нових підстав, які не були зазначені в заяві заявника від 15.09.2020 року.

Щодо направлення копії ухвали суду на заяву стягувача від 11.08.2020 року про видачу дублікатів виконавчих листів та виконавчих листів по справі №2-а6873/11, повідомлено заявника, що на вказану заяву від 11.08.2020 року надано письмову відповідь, яку 25.08.2020 року направлено на адресу останнього та заяву від 15.09.2020 року приєднано до заяви від 11.08.2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до Голови Дніпровського районного суду міста Києва із заявою «Про надання інформації та прискорення розгляду заяви від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином», яку зареєстровано 23.09.2020 року за вхідним №59405, в якій просить надати інформацію про призначення головуючого судді по розгляду заяви від 11.08.2020 року про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином та прискорення розгляду зазначеної заяви.

Листом Дніпровського районного суду міста Києва від 29.09.2020 року №о/17087 за підписом Голови суду Оксани Бірси, ОСОБА_1 повторно повідомлено, що Дніпровським районним судом міста Києва не ухвалювалося рішення щодо видачі заявнику ОСОБА_1 дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином, а тому здійснити видачу таких виконавчих листів не вбачається за можливе. Звернуто увагу заявника, що для отримання дублікатів виконавчих листів останню необхідно звернутися до суду із заявою, яка буде відповідати нормам статей 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 звернувся до Голови Дніпровського районного суду міста Києва із повторною заявою «Про надання інформації та прискорення розгляду заяви від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином», яку зареєстровано 20.11.2020 року за вхідним №73686, в якій просить:

- надати інформацію про наявність у посадових осіб, а саме: голови Дніпровського районного суду м. Києва Бірси О., заступника голови суду м. Києва Курило А.В., виконуючого обов`язки голови суду Гончарука В.П., керівника апарату суду Коровича О.С., завідуючого архівом суду Розгільдєєвої Д.А. статусу «суддя»;

- надати інформацію про реєстраційний номери заяви стягувача від 11.08.2020 року про видачу дублікатів виконавчих листів по справі № 2а-6873/11 та заяви стягувача від 19.11.2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі № 2а-6873/11;

- надати інформацію про призначення головуючого судді по розгляду заяви стягувача від 11.08.2020 року про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2а-6873/11 та головуючого судді по розгляду заяви стягувача від 19.11.2020 року про поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання по справі № 2а-6873/11;

- прискорити розгляд заяви стягувача від 11.08.2020 року;

- заяву від 20.11.2020 року приєднати до справи Дніпровського районного суду м. Києва № 2а-6873/11;

- про вжиті заходи сповістити за адресою заявника і як особі з інвалідністю внаслідок війни - особисто згідно Закону України «Про звернення громадян». Інформацію надати в 5-денний строк згідно ЗУ «Про надання публічної інформації».

Листом Дніпровського районного суду міста Києва від 30.11.2020 року №о/20643 за підписом Голови суду Оксани Бірси, ОСОБА_1 повідомлено, зокрема, що заяву останнього від 11.08.2020 року розглянуто судом у відповідності до Закону України «Про звернення громадян», а тому головуючий суддя для розгляду зазначеної заяви не визначався.

ОСОБА_1 звернувся до керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва Коровича О.В. із заявою від 22.12.2020 року, в якій просить вчинити службову перевірку по факту втручання (бездіяльності) працівників Дніпровського районного суду міста Києва в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему за тим фактом, що процесуальна заява від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2а-6873/11» не пройшла реєстрацію та не призначено головуючого судді по розгляду вищезазначеної заяви.

Відповідь на заяву ОСОБА_1 на 22.12.2020 року у матеріалах справи відсутня.

Вважаючи зазначені дії Дніпровського районного суду міста Києва, такими, що ігнорують (втручаються) до Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, та такими, що свідчать про небажання вчиняти службову перевірку по заявленим фактам за заявою позивача від 22.12.2020 року, та позбавляють позивача права доступу до суду, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Щодо питання підсудності справи адміністративному суду.

Великою Палатою Верховного Суду неодноразово формувалися позиції, відповідно до яких юрисдикція судового спору визначається за предметом спору, тобто, за змістом та дійсним характером спірних правовідносин.

Так, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 805/4505/16-а).

Згідно сталої судової практики Великої Палати Верховного Суду (зокрема, постанови від 03.04.2018 року у справі №820/5587/16, від 12.12.2018 року у справі №804/285/16) у порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов`язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади.

Дослідивши матеріали справи та обґрунтування позову, судом встановлено, що позивачем оскаржуються дії Дніпровського районного суду міста Києва у зв`язку із вирішенням заяви позивача від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином» не у процесуальному порядку, а відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» шляхом надання відповідей у формі листів посадовими особами Дніпровського районного суду міста Києва, а не головуючим суддею у справі №2а-6873/11, в межах якої позивачем цю заяву подано.

Таким чином, в даному випадку, суд дійшов висновку, що позов не стосується оскарження дій

суду (судді), вчинених при виконанні своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду й вирішення в судових засіданнях в особливій, установленій законом процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), з огляду на що, справа №640/33589/20 підлягає розгляду по суті спору в порядку адміністративного судочинства.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Щодо позовних вимог про визнання протиправних дій Дніпровського районного суду міста Києва в частинах: ігнорування (втручання) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та позбавлення позивача права доступу до суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, фактично підставою позову є незгода позивача із розглядом його заяви, поданої 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листі, оформлених належним чином» до Дніпровського районного суду міста Києва, в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки, на думку ОСОБА_1 , цю заяву мало б бути розглянуто відповідним складом суду в межах справи №2а-6873/11 в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Із цього висновується, що позивач вбачає порушення своїх прав в тому, що на заяву від 11.08.2020 року, яку позивач вважає має бути розглянуто визначеним складом суду у порядку підпункту 18.4 пункту 18 «Перехідних положень» Кодексу адміністративного судочинства України, наданні відповіді Головою суду Дніпровського районного суду міста Києва в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Частиною першою статті 1 Законом України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №393/96) встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 12 Закону №393/96 дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України, законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, розгляд заяви позивача від 11.08.2020 року неуповноваженими на те особами та у неналежному порядку може порушувати інтерес позивача у правовій визначеності, отже такий інтерес позивача підлягає судовому захисту.

Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 року у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 року у справі 910/10011/19.

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Отже, зважаючи на характер спірних відносин, належному способу захисту інтересу ОСОБА_1 відповідає позовна вимога щодо оскарження відповіді Дніпровського районного суду міста Києва від 25.08.2020 року №о/16187 за підписом Голови суду Оксани Бірси та дій з розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів, оформлених належним чином» в порядку Закону України «Про звернення громадян».

В той же час, спосіб захисту шляхом визнання протиправними дій Дніпровського районного суду м. Києва в частинах «ігнорування (втручання) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та позбавляння позивача права доступу до суду» не призведе до вчинення відповідачем дій щодо розгляду заяви позивача від 11.08.2020 року у процесуальному порядку, з огляду на що, відповідна позовна вимога не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі № 925/642/19).

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист, який надано відповідно до способу захисту, обраного останніми.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Дніпровського районного суду м. Києва в частинах «ігнорування (втручання) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та позбавляння позивача права доступу до суду».

Зокрема, щодо позовної вимоги про визнання протиправних дій Дніпровського районного суду міста Києва в частині небажання вчиняти службову перевірку по заявлених фактах за заявою позивача від 22.12.2020 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту вказаної заяви, позивач просить керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва вчинити службову перевірку по факту втручання (бездіяльності) працівників Дніпровського районного суду міста Києва в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему за тим фактом, що процесуальна заява від 11.08.2020 року «Про видачу дублікатів виконавчих листів по справі №2а-6873/11» не пройшла реєстрацію та не призначено головуючого судді по розгляду вищезазначеної заяви.

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 3 Закону №393/96 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

По-перше, суд зауважує, що фактично позивачем подано заяву, яка має ознаки скарги в розумінні Закону №393/96 на дії посадових осіб відповідача, адресовану безпосередньо керівнику апарату Дніпровського районного суду м. Києва.

З аналізу положень Закону №393/96 висновується, що суб`єктом розгляду звернення може бути як, зокрема, орган державної влади, так і конкретна посадова особа.

Так, позов подано у справі до Дніпровського районного суду міста Києва, в той час, як позовна вимога щодо «небажання вчиняти службову перевірку за заявою від 22.12.2020 року» фактично стосується керівника апарату Дніпровського районного суду м. Києва, якого ОСОБА_1 визначено суб`єктом розгляду поданої ним заяви.

По-друге, за змістом заяви висновується, що остання має на меті спонукання Дніпровського районного суду міста Києва вчинити дії з реєстрації та визначення складу суду для розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.08.2020 року.

В той же час, суд дійшов висновку щодо невідповідності способу захисту порушеного права позивача з підстав вищезазначених у мотивувальній частині рішення суду. Суд зауважує, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання Дніпровським районним судом міста Києва дій, які виразилися у небажанні вчиняти службову перевірку по заявлених позивачем фактах у заяві від 22.12.2020 року, не забезпечать відновлення порушеного права позивача щодо розгляду Дніпровським районним судом міста Києва заяви в порядку Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v." від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 194, 241-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Дніпровський районний суд міста Києва (, адреса: 02105, м. Київ, вул. Сергієнка, буд. 3);

Повне рішення складено 19.08.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна