Справа № 640/8756/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

20 серпня 2021 року м. Київ№ 640/8756/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши клопотання Міністерства юстиції України від 03.06.2020 про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

треті особи 1. Державний реєстратор Оболонської районної в місті Києва державної

адміністрації Гноць Олександр Юрійовича,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія»,

3. ОСОБА_2 ,

4. ОСОБА_3 ,

5. ОСОБА_4 ,

6. ОСОБА_5

про визнання протиправним та скасування наказу від 31.03.2020 № 1290/5,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України "Про скасування реєстраційної дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" від 31.03.2020 № 1290/5.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Міністерство юстиції України приймаючи наказ від 31.03.2020 № 1290/5 діяло з порушенням вимог передбачених Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128, оскільки позивачу не було відомо про подання скарги, не надіслано жодного повідомлення з матеріалами скарги та оголошенням про дату розгляду скарги. Також позивач звертає увагу на порушення строків розгляду скарги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.04.2020 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Також вказаною ухвалою суд залучив державного реєстратора Оболонської районної в місті Києва державної адміністрації Гноця Олександра Юрійовича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що оскаржуваний наказ прийняті відповідно вимог чинного законодавства, а наявність формальних порушень процедурного характеру не може бути підставою для скасування законного наказу Міністерства юстиції України. Також відповідач вважає, що порушення строків розгляду скарги жодним чином не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних рішень, оскільки перевищення строків розгляду скарги не доводить незаконність чи хибність висновків Мін`юсту.

03.06.2020 Міністерства юстиції України було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Згідно частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.01.2021 у справі справа №640/6150/20 та від 29.05.2019 у справі №826/9341/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15 вказує на те, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним у даній справі наказом від 31.03.2020 № 1290/5 Міністерство юстиції України задоволено скаргу ОСОБА_5 від 28.01.2020 та скасовано реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.01.2020 № 1083464 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведену державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації Гноцем Олександром Юрійовичем щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Електрична Компанія».

Скасована наказом від 31.03.2020 № 1290/5 реєстраційна дія від 16.01.2020 № 1083464 стосувалась правомірності зміни керівника юридичної особи - ТОВ «Перша Електрична Компанія», зокрема ОСОБА_1 як нового керівника ТОВ «Перша Електрична Компанія».

В результаті цих змін керівником юридичної особи - ТОВ «Перша Електрична Компанія» став (повернувся) ОСОБА_5 .

Тобто, позивач фактично оспорює правомірність зміни керівника юридичної особи - ТОВ «Перша Електрична Компанія».

Таким чином, на переконання суду, позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності звільнення та призначення керівника ТОВ «Перша Електрична Компанія» і можуть впливати на права та інтереси цих осіб, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень.

В свою чергу правовідносини, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів, регулюються Господарським кодексом, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно статті 1 Господарського кодексу України господарські відносини виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Частиною першою та другої статті 20 Господарського кодексу України становлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких, зокрема, існує невирішений корпоративний спір, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з правомірністю зміни керівника ТОВ «Перша Електрична Компанія», а тому цей спір не може бути визнаний таким, що безпосередньо пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Отже, звернення позивача до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту корпоративних прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу адміністративний суд не наділений повноваження надавати оцінку корпоративним правам товариства та діям вчиненим засновниками такого товариства (проведення зборів та за результатом, яких приймається певні рішення), у розумінні вимог КАС України.

Аналогічна правова позиція щодо визначення судової юрисдикції у справах з аналогічним предметом позову міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 805/4506/16-а, від 22 серпня 2018 року у справі № 805/4505/16-а, від 28 листопада 2018 року у справі № 815/3490/16 та Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 826/1301/17, від 24 грудня 2019 року у справі №816/4679/15, від 27 лютого 2020 року у справі № 160/4901/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 807/1945/14 та від 25 листопада 2020 року у справі № 640/6755/19.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, а тому вирішення даного спору має відбуватися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" вказав, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "суд, встановлений законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися "судом, встановлений законом".

Отже, поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Оскільки спір у цій справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно з положеннями статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 238, 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Клопотання Міністерства юстиції України про закриття провадження у справі - задовольнити.

2. Закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Державний реєстратор Оболонської районної в місті Києва державної адміністрації Гноць Олександр Юрійовича, Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша електрична компанія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування наказу від 31.03.2020 № 1290/5.

3. Копію ухвали надіслати учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.П. Балась