Справа № 501/811/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 501/811/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 0015622, місце проживання: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вулиця Канатна, 83, Одеса, Одеська область, 65000, ) про визнання протиправною бездіяльність, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2021 року матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 0015622, місце проживання: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) щодо не розгляду та не надання відповіді на заяви позивача та невиконання рішення суду передано до Одеського окружного адміністративного суду за встановленою підсудністю.

До суду 12 квітня 2021 року надійшли матеріали цієї справи.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в порядку ст. 287 КАС України в адміністративній справі за вказаною позовною заявою, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вулиця Канатна, 83, Одеса, Одеська область, 65000), зобов`язано відділ примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ) надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП№49868375 в частині, що стосуються спірного питання, протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали, та зупинено провадження у справі до отримання копії витребуваних судом документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49868375, однак відповідачем жодних заходів щодо виконання рішення суду не здійснено на неодноразові звернення позивача не надано відповіді, а саме: про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження, про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року, про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження, що стало підставою для звернення до суду.

До суду 27 квітня 2021 року (вхід. № ЕП/11774/21) від позивача надійшла заява про зміну предмету позову по адміністративній справі № 501/811/19, відповідної до якої позивач просив розглянути такі позовні вимоги:

1. Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергій Володимировича щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви Стягувача під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме:

- Про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року;

- Про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року;

- Про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року;

- Про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року від 14.02.2019 року.

2. Визнати протиправною бездіяльність держави України через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання мирової угоди, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375 та такою, що призвела до виникнення пені за несплату боргу Держави, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року і порушила право позивача на справедливий суд, яке гарантовано міжнародною Конвенцією захисту прав людини і основних свобод.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час судового розгляду справи змінилися обставини, з яких подавалась первинна скарга, що зумовило подати заяву про зміну предмету позову.

Так, позивач зазначив, що 18.09.2018 року Одеським апеляційним адміністративним судом по справі № 501/2380/17 прийнято постанову, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в здійсненні компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_1 сум пенсії та стягнуто із ГУПФУ в Одеській області суму компенсації втрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у сумі 72 277, 46 грн. та зобов`язано вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 станом на червень 2017 року. Вказану постанову суд апеляційної інстанції прийняв фактично для забезпечення виконання рішення від 17.12.2012 року по справі № 2а/1570/8165/2011, виконання якого обумовлено мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року.

Також позивач зазначив, що на виконання постанови по справі № 501/2380/17 Державою України в особі Державної казначейської служби України 27.12.2019 року перераховано суму боргу в сумі 72 277, 46 грн., але зобов`язання ГУПФУ в Одеській області виконувати рішення в частині вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 станом на червень 2017 року Пенсійний фонд України відмовився.

02.03.2020 року по адміністративній справі № 501/3633/19 постановлено окрему ухвалу, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та зобов`язано виконати рішення по справі № 501/2380/17 та виплатити суму компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 станом на 01.06.2017 року в розмірі 17 138, 13 грн. Але вказана окрема ухвала не виконана. За не виконання рішення суду від 18.09.2020 року по справі № 501/2380/17 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу у сумі 5100 грн. та постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у подвійному розмірі в сумі 10 200 грн., також у зв`язку з невиконанням рішення суду впродовж тривалого часу слідчим відділом Приморського ВП в місті Одесі ГУНП в Одеській області порушено кримінальне провадження № 0003078.

Також позивач зазначив, що на сьогоднішній день борг Держави за порушення 3-х місячного строку виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 20.04.2016 року по 01.01.2019 року та 3 % річних від простроченої суми становить 22 189, 18 грн. + 2 168, 32 грн. = 24 360, 50 грн. Питання про сплату боргу у розмірі 24 360, 50 грн. розглядається Одеським окружним адміністративним судом по справі № 420/4727/21.

Крім того, позивач зазначив, що Одеським окружним адміністративним судом ухвалено рішення від 01.06.2020 року по справі № 420/1295/20, яким визнано протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження № 49868375 та скасовано постанову від 03.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження та зобов`язано поновити виконавче провадження.

Тобто наведені обставини зумовили позивача вилучити частину позовних вимог.

До суду від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № 22575/21 від 05.05.2021 року), відповідно до якого відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що позивачем не доведено яким чином державним виконавцем порушено його права під час здійснення заходів примусового характеру. Так, відповідач зазначив, що в ході виконання рішення ЄСПЛ на користь позивача платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 17.03.2016 року № 1326 перераховані кошти у розмірі 28 575, 47 грн. (еквівалент 1000 євро) та платіжним дорученням від 06.09.2016 року № 5623 сплачена заборгованість по рішенню національного суду в розмірі 2 357, 92 грн. за проведеним перерахунком пенсії відповідно до подання від 29.09.2011 року № 14/1029 з урахуванням процентної надбавки у розмірі 35 % грошового забезпечення за період з 13.08.2008 року по 30.09.2010 року. Тому державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, яка була скасована в судовому порядку, оскільки згідно з висновку експерта № 1518/1519 від 01.09.2016 року судово-економічної експертизи, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено, що Держава України повинна сплатити на користь ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену суму пенсії по інвалідності, що складає суму 92295, 08 грн. та 72 273, 46 грн. у тому числі за період з 01.06.2013 року по 31.07.2015 року сума складає 68 760, 09 грн., та за період з 31.07.2015 року по 01.02.2016 року - 3 513, 37 грн. компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат».

Державним виконавцем 12.12.2018 року прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження, у той же день з метою подальшого виконання рішення суду державним виконавцем скеровано вимогу № 467/20.1/23 до Пенсійного фонду України, на яке повідомлено про виконання рішення суду та 03.06.2019 року державним виконавцем повторно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/1295/20 від 01.06.2020 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2019 року та зобов`язано поновити виконавче провадження № 49868375, та відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 року по цій справі зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись з вимогою до уповноваженого підрозділу Міністерства юстиції України щодо розрахунку та сплати ОСОБА_1 пеню за період з 22 березня 2016 року по 06 травня 2017 року відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на здійснення платежів, пов`язаних з виконанням закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, який затверджено постановою КМУ від 07 березня 2007 року № 408.

Враховуючи вищенаведене, відповідач зазначив, що державним виконавцем 07.09.2020 року відновлене виконавче провадження № 49868375 та у той же день скеровано вимогу до Бухгалтерської служби про сплату пені за несвоєчасне виконання рішення національного суду в розмірі 2 975, 24 грн., яка сплачена платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 8611 від 23.10.2020 року.

До суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. № 23358/21 від 11.05.2021 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог, зазначивши, що у відзиві на позовну заяву відповідач не надав жодних обґрунтувань стосовно предмету позову у справі № 501/811/19.

Також до суду надійшли письмові пояснення від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вхід. № ЕП/11532/21 від 23.04.2021 року), відповідно до яких третя особа просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що на виконання рішення суду по справі № 2а/1570/8165/2011 Головним управлінням у червні 2013 року проведено відповідний перерахунок пенсії позивачу за період з 13.08.2008 року по 30.09.2010 року, оскільки надбавка за вислугу років 21 рік у розмірі 35 % включена до грошового забезпечення при обчисленні пенсії з 01.10.2010 на підставі подання управлення від 29.09.2011 року № 14/1029, доплата по перерахунку за зазначений період в сумі 2357, 92 грн. була виплачена пенсіонеру разом з пенсією за вересень 2016 року, сума якої становила 10 740 грн. Щодо виконання зазначеного рішення ЄСПЛ на користь ОСОБА_1 третя особа пояснила, що платіжним дорученням Міністерства юстиції України від 17.03.2016 року перераховані кошти у розмірі 28 575, 47 грн. та платіжним дорученням від 06.09.2016 року № 5623 сплачена заборгованість по рішенню національного суду в розмірі 2357, 92 грн.

До суду 01 червня 2021 року (вхід. № 28089/21) від Міністерства юстиції України на виконання ухвали суду надано належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 49868375.

Розгляд справи призначено на 12 серпня 2021 року.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 12 серпня 2021 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено.

Позивач на судове засідання від 12 серпня 2021 року не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. До суду від позивача надійшла заява (вхід. ЕП/16135/21 від 14.06.2021 року) про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідачів на судове засідання не заявився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини нез`явлення суд не повідомив.

Представник третьої особи на судове засідання також не з`явився, повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. До суду від третьої особи надійшла заява (вхід. ЕП/21337/21 від 09.08.2021року) про розгляд справи за відсутності представника Головного управління.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З цих підстав, суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 12 серпня 2021 року, про продовження розгляду справи у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються та матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 року по справі № 2а/1570/8165/2011, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 року за № 14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років підполковника ОСОБА_1 , а саме: у календарному обчисленні - 21 рік 4 місяці 28 днів, у пільговому обчисленні - 29 років 8 місяців 23 дня.

В іншій частині позовним вимог -відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 21 травня 2013 року.

Матеріалами справи підтверджено, що в провадженні примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 49868375 по виконанню рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у справі «Юрій Олексійович Щічка проти України та інші 572 заяви», де ОСОБА_1 є одним із заявників.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року Уряд визнає надмірну тривалість виконання рішень національних судів, зазначених у додатку до цієї декларації.

Уряд готовий виконати рішення національних судів, зазначених у додатку, які ще підлягають виконанню, а також сплатити кожному заявнику 1000 євро.

Сума у розмірі 1000 євро є відшкодуванням будь-якої матеріальної та моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вищезазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом трьох місяців з дати повідомлення про ухвалення Судом рішення відповідно до пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку несплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, що діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

На виконання постанови суду від 17.12.2012 року по справі № 2а/1570/8165/2011 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії відповідно до подання від 29.09.2011 року №14/1029 з урахуванням процентної надбавки у розмірі 35% грошового забезпечення за період з 13.08.2008 року по 30.09.2010 рік. За результатами перерахунку позивачу донараховано 2 357,92 грн.

Також на виконання рішення Європейського суду на користь стягувача платіжними дорученнями Міністерства юстиції України від 17.03.2016 року №1326 перераховані кошти у розмірі 28 575,47 грн. (еквівалент 1000 євро) та від 06.09.2016 року №5623 сплачена заборгованість за рішенням національного суду в розмірі 2 357,92 грн.

Суд встановив, що 13.09.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №49868375 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

Вказана постанова про закінчення виконавчого провадження від 13.09.2016 року була скасована судовим рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2018 року по адміністративній справі №501/536/17.

Підставою для скасування стало те, що згідно з висновку експерта № 1518/1519 від 01.09.2016 року судово-економічної експертизи, проведеної Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз встановлено, що Держава України повинна сплатити на користь ОСОБА_1 не донараховану та невиплачену суму пенсії по інвалідності, що складає суму 92295, 08 грн. та 72 273, 46 грн. у тому числі за період з 01.06.2013 року по 31.07.2015 року сума складає 68 760, 09 грн., та за період з 31.07.2015 року по 01.02.2016 року - 3 513, 37 грн. компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадян втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат».

Матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05 листопада 2018 року по справі № 501/2675/18 визнано протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 від 27.04.2018 року та зобов`язано вжити необхідних заходів щодо виконання посадовцями Міністерства юстиції України рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року в частині вирішення питання щодо відновлення провадження судом України у зв`язку з виключеним обставинами відповідно до вимог п. 3 ч. 5 ст. 361 КАС України по справі № 2-а/5830/10/1570.

Державним виконавцем 12.12.2018 року прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження, у той же день з метою подальшого виконання рішення суду державним виконавцем скеровано вимогу № 467/20.1/23 до Пенсійного фонду України, на яке повідомлено про виконання рішення суду та 03.06.2019 року державним виконавцем повторно прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/1295/20 від 01.06.2020 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2019 року та зобов`язано поновити виконавче провадження № 49868375, та відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 року по цій справі зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись з вимогою до уповноваженого підрозділу Міністерства юстиції України щодо розрахунку та сплати ОСОБА_1 пеню за період з 22 березня 2016 року по 06 травня 2017 року відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на здійснення платежів, пов`язаних з виконанням закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, який затверджено постановою КМУ від 07 березня 2007 року № 408.

Враховуючи вищенаведене, державним виконавцем 07.09.2020 року відновлене виконавче провадження № 49868375 та у той же день скеровано вимогу до Бухгалтерської служби про сплату пені за несвоєчасне виконання рішення національного суду в розмірі 2 975, 24 грн., яка сплачена платіжним дорученням Міністерства юстиції України № 8611 від 23.10.2020 року.

Суд встановив, що постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренком С.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 49868375 від 01.03.2021 року.

Позивач оскаржив вказану постанову до суду та з даних Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/4727/21 від 14 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позову. Вказане рішення залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2021 року.

У заяві про зміну предмету позову позивач погоджується, що на час розгляду справи обставини по справі вже змінилися, однак, незважаючи на це позивач просить розглянути позовні вимоги про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергій Володимировича щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви Стягувача під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме:

- Про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року;

- Про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року;

- Про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року.

- Про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року від 14.02.2019 року.

Тому суд вважає, що у цій справі належать дослідженню та оцінці докази у часових межах, що стосуються наведеного предмету спору.

Так, у первинній скарзі, поданій до суду позивач зазначив, що 31 грудня 2018 року він звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою щодо прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання, про що було зазначено у постанові про поновлення виконавчого провадження. До наступного часу відповіді щодо результатів розгляду заяви не отримано.

08 січня 2019 року позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з Мировою угодою, відповідно до Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року, а саме розрахунку суми боргу Уряду Держави та встановлення розміру пені, яка виникла з причини несвоєчасної виплати боргу під час здійснення дій у виконавчому провадженні № 49868375,та відповідь позивач не отримав.

Також позивач зазначив, що 09 січня 2019 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження та також не отримав відповіді на цю заяву.

Матеріалами справи підтверджено, що всі заяви отримані відповідачем проте, відповіді не надано.

Також позивач 14 лютого 2019 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних заходів. На час подачі скарги до суду позивач не отримав відповіді.

Проте з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивачу була надана відповідь на цю заяву листом від 04.03.2019 року № Я-3193/20.1/23.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо задоволення позову частково, з таких підстав.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, у тому числі: рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбаченихЗаконом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, у тому числі: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач 31 грудня 2018 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою щодо прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання, про що було зазначено у постанові про поновлення виконавчого провадження (а.с. 65, т.1). Вказана заява отримана відповідачем 14.01.2019 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 66, т. 1).

08 січня 2019 року позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з Мировою угодою, відповідно до Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року, а саме розрахунку суми боргу Уряду Держави та встановлення розміру пені, яка виникла з причини несвоєчасної виплати боргу під час здійснення дій у виконавчому провадженні № 49868375, яка отримана відповідачем 14.01.2019року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

Також 09 січня 2019 року позивач звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження та також не отримав відповіді на цю заяву, яка теж отримана відповідачем, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

Судом досліджено копії матеріалів виконавчого провадження № 49868375, які надані суду та встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відповіді на зазначені заяви позивача.

Також суд зазначає, що відповідачем не наведено заперечень щодо причин не розгляду та ненадання відповіді на ці заяви.

Враховуючи вищевикладені судом обставини, та керуючись приписами ст. 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено право сторони виконавчого провадження подавати заяви, а у виконавця обов`язок розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергій Володимировича щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви Стягувача під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме:

про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року; про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року; про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року є правомірними, доведеними та обґрунтованими, а тому належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не розгляду та ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року; заяву про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та на заяву про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року.

Позовні вимоги мають бути задоволені саме застосованим судом способом, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 287 КАС України, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

У свою чергу, дослідивши надані суду докази, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергій Володимировича щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви Стягувача під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме: про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року від 14.02.2019 року, з таких підстав.

Так, позивач 14 лютого 2019 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних заходів. Дана заява отримана відповідачем 19 лютого 2019 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення.

На час подачі скарги до суду позивач не отримав відповіді.

Проте з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивачу була надана відповідь на цю заяву листом від 04.03.2019 року № Я-3193/20.1/23.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не було допущено бездіяльності у розгляді та наданні відповіді на заяву позивача від 14.02.2019 року.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність держави України через Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не виконання мирової угоди, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375 та такою, що призвела до виникнення пені за несплату боргу Держави, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року і порушила право позивача на справедливий суд, яке гарантовано міжнародною Конвенцією захисту прав людини і основних свобод, суд дійшов такого висновку.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/1295/20 від 01.06.2020 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2019 року та зобов`язано поновити виконавче провадження № 49868375, та відповідно до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2020 року по цій справі зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернутись з вимогою до уповноваженого підрозділу Міністерства юстиції України щодо розрахунку та сплати ОСОБА_1 пеню за період з 22 березня 2016 року по 06 травня 2017 року відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на здійснення платежів, пов`язаних з виконанням закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, який затверджено постановою КМУ від 07 березня 2007 року № 408.

Вказаним рішенням суду встановлено, що <…вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивача про визнання дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі старшого державного виконавця Сіренко С.В. щодо закінчення виконавчого провадження №49868375 та скасування Постанови Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження №49868375 суд виходив із того, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій та прийняті постанови про закінчення виконавчого провадження по виконанню Рішення ЄСПЛ №64511/12 від 19.11.2015 року керувався виключно положеннями Закону України «Про виконавче провадження», а саме ст.ст.17, 19, 21, 31, вищезазначеними підзаконними актами. При цьому державним виконавцем не враховані приписи Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Порядку №408 та Порядку №1989/5, які є спеціальними у спірних правовідносинах. Судом встановлено, що на час вчинення дії по винесенню оскарженої постанови держаному виконавцю було відомо як про те, що його дії щодо внесення відомостей до Вимоги державного виконавця №467/23 від 23.08.2016 року про встановлення розміру заборгованості перед ОСОБА_1 визнані протиправними та скасована Вимога державного виконавця №467/23 від 23.08.2016 року про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду, так і про те, що на вимогу державного виконавця від 20.03.2019 року №467/201/23 він отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 26.03.2019 року №4979/03 разом із додатками, яким повідомлено про виконання зобов`язань в повному обсязі згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 року, який в цілому за змістом був повтором раніше отриманої відповіді Пенсійного фонду України (лист від 18.01.2019 року №1829/06-30). Зазначене на думку суду свідчить про те, що державним виконавцем не перевірено сплата позивачу пені за період спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти». Таким чином державним виконавцем було зроблено передчасний висновок щодо можливості закінчення виконавчого провадження №49868375 та винесена оскаржувана постанова….

До того ж, досліджена в судовому засіданні вимога державного виконавця від 20.03.2019 року №467/201/23, надіслана до Пенсійного фонду України щодо надання інформації щодо виконання Рішення ЄСПЛ від 19 листопада 2015 року у справі « Юрій Олексійович Щічка проти України та 572 інші заяви» в частині рішення національного суду, за яким боржник є територіальний орган Пенсійного фонду України не містить запиту щодо інформації відносно сплати позивачу пені.

Оскільки до 22.06.2016 року жодні вимоги до Пенсійного фонду України державним виконавцем не надсилалися, тому є підстави вважати, що державним виконавцем, всупереч вимогам пункту 9 Порядку №1989/5, у місячний строк з дня отримання автентичного перекладу Рішення ЄСПЛ не організовано перевірку стану виконання рішення національного суду, не вжито заходів щодо його виконання, не повідомлено Секретаріат Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини про неможливість виконання рішення національного суду.

Крім того, державним виконавцем не виконано приписів ч.3 ст.8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та не надіслано протягом місяця з дня відкриття виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - Державної казначейської служби України - постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті «б» частини першої статті 7 цього Закону, що призвело до нездійснення списання коштів на користь позивача в рахунок виконання рішення національного суду.

Лише 22.06.2016 року державний виконавець надіслав до Державної казначейської служби України вимогу, яка не містить приписів щодо списання коштів з відповідного рахунку за бюджетною програмою «Платежі на виконання рішень закордонних юрисдикційних органів, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України», а лише вимагає від Державної казначейської служби України повідомити відділ Примусового виконання рішень державної виконавчої служби про наявність зазначених у Додатку рішень національних судів у Реєстрі рішень для подальшого його виконання у спосіб, передбачений Порядком погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року №440 або Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року №845, у разі наявності зазначених у Додатку рішень національних судів у Реєстрі рішень - повідомити відділ про стан їх виконання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинено дій, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» з виконання Рішення ЄСПЛ від 19 листопада 2015 року у справі « Юрій Олексійович Щічка проти України та інші 572 заяви» в частині рішення національного суду на користь ОСОБА_1 .

Аргументи відповідача про те, що згадане Рішення ЄСПЛ є виконаним з огляду на виплату позивачеві сатисфакції, суд відхиляє й указує на те, що відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» виконанням Рішення є не лише виплата Стягувачеві відшкодування, а й вжиття додаткових заходів індивідуального характеру, якими у відповідності до частини другої статті 10 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у Рішенні…>.

Таким чином, суд встановив, що фактично у межах справи № 420/1295/20 досліджені обставини щодо бездіяльності відповідача, що призвела до виникнення пені за несплату боргу Держави, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та визнані протиправними дії щодо закінчення виконавчого провадження саме з наведених обґрунтувань.

Отже, суд доходить висновку, що порушене право позивача на допущену бездіяльність щодо належного виконання рішення ЄСПЛ вже відновлено судом в межах справи № 420/1295/20, а тому відсутні правові підстави для задоволення вказаних позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладені встановлені та з`ясовані обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренка Сергія Володимировича, відділу примусового виконання рішень департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, ), Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 0015622, місце проживання: 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вулиця Канатна, 83, Одеса, Одеська область, 65000, ) про визнання протиправною бездіяльність, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність відділу виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо не розгляду та ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про прийняття постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року, заяву про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно з мировою угодою відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року та на заяву про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко