Справа № 520/4426/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
20 серпня 2021 р.Справа № 520/4426/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4426/21

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1
про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання противною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

24.06.2021р. Військовою частиною НОМЕР_1 подано до Харківського окружного адміністративного суду апеляційну скаргу на зазначене рішення. До апеляційної скарги додано заяву про поновлення в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи клопотання та матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду прийнято за правилами спрощеного позовного провадження 18.05.2021р., повний текст рішення складено 18.05.2021 р. Копія повного тексту направлена сторонам по справі.

Апеляційна скарга подана до суду 24.06.2021 р., про що свідчить штамп канцелярії суду, вказаний на апеляційнії скарзі, тобто вже після закінчення встановленого процесуальним законом тридцятиденного строку на її подання, які вираховуються з дати повного тексту рішення.

В обґрунтування заяви про поновлення строку та поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення заявник апеляційної скарги зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 копію оскаржуваного рішення отримала 26.05.2021р. Враховуючи вищевказане, просять суд поновити строк для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, згідно ч. ст. 6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Необхідно зауважити, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, положення п. 2 ч. 2 ст. 295 КАС України, а також те, що вказана дата отримання відповідачем копії рішення не суперечить матеріалам справи (а.с. 64), колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, тому, клопотання підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження - поновленню.

Також в рамках апеляційної скарги відповідачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору. В обґрунтування заявленого клопотання зазначає, що у відповідності до Закону України "Про Збройні Сили України", фінансування Збройних Сил України, до загальної структури яких входять Позивач, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а згідно Бюджетного кодексу України бюджетна установа - орган, установа або організація, визначена Конституцією України, а також установа або організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету або місцевого бюджетів, бюджетні установи є неприбутковими, тобто військова частина НОМЕР_1 є неприбутковою установою, утримується за рахунок коштів відповідного (державного) бюджету. Всі витрати таких установ узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування таких установ, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат. Доказами неможливості сплати станом на день подачі даного адміністративного позову судового збору військовою частиною НОМЕР_1 є кошторис військової частини НОМЕР_1 за 2021 рік б/д (копія додається), в якому відсутні бюджетні призначення на оплату судового збору, рапорт від 28.05.2021 та заявка на фінансування військової частини НОМЕР_1 до кінця 2021 року (копії додаються). Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, а саме відсутність у нього на час звернення до суду з даним адміністративним позовом коштів на здійснення видатків зі сплати судового збору, а також передбачуване виділення необхідної суми довольчим органом у майбутньому згідно з заявкою, відповідач подає клопотання про відстрочку сплати судового збору, який підлягає оплаті за подання даного адміністративного позову. На підставі вищевикладеного, просить задовольнити клопотання військової частини НОМЕР_1 про відстрочку сплати судового збору, який підлягає оплаті за подання даного адміністративного позову, до ухвалення судового рішення у справі.

Колегія суддів розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору вважає, що таке клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі, у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України, докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі

Таким чином, для застосування судом положень ч. 1 ст. 133 КАС України повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 р. у справі Креуз проти Польщі, вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Крім того, відповідач є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

У клопотанні скаржник посилається на відсутність коштів для сплати судового збору, відповідно до кошторису військової частини НОМЕР_1 за 2021 рік, згідно якого у скаржника відсутні кошти для сплати судового збору

Між тим, колегія суддів зазначає, що фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Таким чином, у ситуації з не сплати судового збору державними органами поважними причинами апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Ураховуючи наведене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору не можуть бути підставою для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, вказані апелянтом підстави неможливості сплати судового збору є неповажними.

Колегія суддів зазначає, що наданий в підтвердження обставин, які перешкоджають сплаті судового збору рапорт не доводить належним чином неможливість сплати судового збору, оскільки підтверджує вчинення дій скаржником на сплату судового збору тільки 28.05.2021. Між тим, доказів, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України скаржник до суду не подає.

Згідно з ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Рівність усіх учасників справи перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги в силу положень п. 6 ч. 5 ст. 44, п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, враховуючи приписи Закону України "Про судовий збір", який не передбачає пільг скаржнику щодо сплати судового збору, а також враховуючи відсутність належних доказів, які б обґрунтовували не можливість сплати відповідачем судового збору, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки скаржником не надано доказів на підтвердження неможливості його сплати.

Колегія суддів зазначає, що обмежене фінансування бюджетної установи не може бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Враховуючи вищевикладене, клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 121, 133, 295, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4426/21 - задовольнити.

Процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року по справі № 520/4426/21 - поновити.

У задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Григоров А.М.
Судді(підпис) (підпис)Подобайло З.Г. Бартош Н.С.