Справа № 761/27612/20
Суддя: Савицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/118/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Савицький О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамента транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА), головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Ясинецького Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2020 р. надійшов до суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА), головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Ясинецького О.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування шкоди.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що її було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова винесена з порушенням прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 03.06.2020 р. о 13 год. 41 хв. на вул.Михайлівській біля будинку № 23 в м.Києві у режимі фото/відеозйомки посадовою особою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зафіксовано порушення правил зупинки транспортного засобу марки «Infiniti модель «ЕХ 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачці, а саме порушення вимог п. 15.10«д» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), за що передбачена відповідальність згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, оскільки позивачка не визнала порушення, що ставилось їй за вину, зазначила, що порушення ПДР України допущено не було та відповідач не вжив всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для вирішення її в точній відповідності з законом, а тому звернулась до суду з даним адміністративним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Ухвалою від 07.12.2020 р. відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 261 КАС України.

У відповідності до ч.8 ст. 262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ст.ст. 159,162 КАС України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 03.06.2020 р. посадова особа Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), а саме головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Ясинецький О.А., виніс постанову, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 03.06.2020 р. о 13 год. 41 хв. на вул.Михайлівській біля будинку № 23 в м.Києві у режимі фото/відеозйомки посадовою особою Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зафіксовано порушення правил зупинки транспортного засобу марки «Infiniti модель «ЕХ 35», номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачці, а саме порушення вимог п.15.10«д» ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП.

Вимоги пункту 15.10«д» ПДР України встановлюють, що стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП … порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивачка в своєму адміністративному позові вказав, постанова інспектора винесена з порушенням її прав та чинного законодавства, є необґрунтованою і незаконною та підлягає скасуванню, оскільки вказаною особою не наведено заміри відстані на місці вчинення правопорушення, що могли б свідчити про ПДР України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що й підтверджувало б факт зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 р. у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 р. у справі 216/5226/16-а.

При цьому, доказів вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного у постанові, в порядку ст. 251 КУпАП надано не було.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що посадовою особою відповідача в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винна позивачка в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, відповідач не надав доказів, з яких можливо було встановити наявність в діях позивача порушення ПДР України та відповідно й наявності адміністративного правопорушення, що також підтверджується показаннями свідка. При цьому інших доказів в обґрунтування правомірності своїх рішень відповідачем не надано.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) АС № від 03.06 2020 р. на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП у розмірі 510,0 грн. підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Разом з тим, вимоги про визнання незаконними дій головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Ясинецького О.А. щодо складання постанови не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, встановлений ч. 3 ст. 286 КАС України перелік можливих судових рішень вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень незаконними у даній категорії справ, а тому суд відмовляє у задоволенні таких вимог.

Щодо вимог про стягнення штрафу в розмірі 255,00 грн., вартості евакуації в розмірі 1 270,00 грн., вартості зберігання у розмірі 288,00 грн., комісії банку 181,30 грн. та 20,14 грн., слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, за повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігався на спеціальному майданчику чи стоянці, позивачкою було оплачено витрати, пов`язані з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу у розмірі 1558,00 грн. (1270,0 грн. оплата послуги евакуації; 288,00 грн. оплата вартості зберігання транспортного засобу на спец майданчику).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, складовими елементами акту завдання шкоди є протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами; вина завдавача шкоди.

При цьому, спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, обов`язок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади виникає саме у держави, а не в органу державної влади, посадовою чи службовою особою якого є особа, чиїми незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдано шкоди.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 січня 2019р. у справі №826/12003/16, аналіз зазначених вище правових норм свідчить про те, що якщо вимоги про відшкодування шкоди пов`язані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, то такі вимоги підлягають розгляду за нормами КАС України.

Аналогічних висновків дійшов і Цивільний касаційний суд в постановах у справах №761/10730/18 та №725/5833/16-ц.

З матеріалів справи вбачається, що до матеріальної шкоди, яку просить відшкодувати позивачка відносяться витрати за послуги з евакуації в розмірі 1270,00 грн., які були перераховані позивачкою на рахунок товариства, яке здійснює перевезення автомобіля на спецмайданчик, та витрати за зберігання на спецмайданчику в розмірі 288,00 грн. на рахунок Головного управління Національної поліції у м.Києві.

Враховуючи зазначене, вказані вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки, при цьому, комісія банку яку просить стягнути позивачка з відповідача не є матеріальною шкодою у розумінні статті 1173, 1174 ЦК України.

Щодо стягнення штрафу в розмірі 255,00 грн., то відповідно до ч.1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Позовна вимога про стягнення на користь позивачки 255,00 грн. сплаченого штрафу на підставі оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення не підлягає задоволенню, враховуючи положення ч.3 ст. 286 КАС України.

Процедура повернення штрафу передбачена ст. 296 КАС України і не може бути розглянута в цій справі. Окремий порядок повернення коштів передбачений Порядком повернення коштів, помилково або надмірно зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013р. № 787.

Вказана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 22.07.2019 р. у справі №757/2757/16-а.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивачка підлягає стягненню судовий у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департамента транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА), головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Дніпровського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури ВО КМР (КМДА) Ясинецького Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АС № від 03.06.2020 р., винесену головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Деснянського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Ясинецьким Олександром Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1558 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят вісім) грн.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Стягнути з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: