Справа № 161/11218/21
Суддя: Черняк В. В.
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/257/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Черняка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Стельмащук Ірини Іванівни, Управління патрульної поліції у Волинській області, про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2021 позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що адміністративне правопорушення він не вчиняв, а у відповідача відсутні докази його вчинення.

Просить суд скасувати постанову відповідача від 13 червня 2021 року серії ЕАН №4348261.

Ухвалою суду від 07 липня 2021 року в якості співвідповідача залучено Управління патрульної поліції у Волинській області.

Представник відповідачів у письмовому відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2021 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Стельмащук Ірини Іванівни була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4348261, в якій зафіксовано, що ОСОБА_1 13 червня 2021 року о 22 год. 09 хв. у м. Луцьку по пр. Соборності, 23, здійснив стоянку транспортного засобу Renault Megane Scenic, НОМЕР_1 , на газоні, чим порушив п.15.10 «є» ПДР. У зв`язку з цим, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає наступне.

В першу чергу суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні позову до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Стельмащук Ірини Іванівни, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі, а за змістом ст.222 КУпАП належним відповідачем у даному спорі є орган Національної поліції, тобто Управління патрульної поліції у Волинській області, від імені якого і винесена оскаржувана постанова.

Щодо позовних вимог до належного відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області, суд зазначає наступне.

Як слідує з наданого відповідачем відеозапису події, позивач дійсно здійснив стоянку автомобіля на газоні, тобто, ділянці однорідної території із дерновим покривом, який штучно створюється шляхом посіву і вирощування дерноутворювальних трав (переважно багаторічних злаків) або одернування (п.1.10 ПДР).

Доводи позивача про те, що місце стоянки було не газоном, а прибудинковою територією, є надуманими, адже до складу прибудинкової території можуть входити газони, дороги та інші елементи вуличної мережі. Це означає, що наявність статусу прибудинкової території на місці стоянки, яка вкрита газоном, не виключає наявність у діях позивача порушення приписів п.15.10 «є» ПДР.

Також помилковими є доводи позивача про те, що у тексті постанови не вказано місце його вчинення, адже у ній наведені відповідні реквізити у розділі 5. Доказі того, що правопорушення сталося за іншою адресою, ніж зазначено у постанові, позивач суду не надав.

Доводи позивача про не зазначення відомостей про засіб технічної фіксації правопорушення також спростовуються текстом постанови, а саме її розділом 7 де зазначено «до постанови додаються відео з бодікамери dm4217».

Крім того недоречними є посилання представника позивача на незалучення до розгляду справи про адміністративне правопорушення понятих, оскільки залучення понятих передбачено лише у разі вжиття заходів забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, які передбачені ст.264, 265-2, 265-4 КУпАП. Оскільки жодних таких заходів не вживалося, то була відсутня необхідність і у залучення понятих.

Посилання позивача на те, що поліцейським йому не було роз`яснено його права, передбачені КУпАП є надуманими, адже спростовуються змістом переглянутого судом відеозапису з нагрудних камер поліцейських, на якому вбачається роз`яснення позивачу його прав.

Доводи позивача про те, що у постанові не розкрито суб`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є помилковими, оскільки чинна ст.283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, не зобов`язує наводити посадову особу, яка розглядає справу, весь склад адміністративного правопорушення, в тому числі його суб`єктивну сторону (форму вину, мотив тощо). Вказується лише опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення, та інші реквізити, визначені ст.283 КУпАП.

Міркування представника позивача про ступінь суспільної небезпечності дії позивача, а також про те, що він не заважав дорожньому руху та його безпеці, не спростовують наявність в його діях порушення п.15.10 «є» ПДР у вигляді стоянки на газоні. Суспільна небезпечність таких дій полягає, в тому числі, у неправомірному знищенні газону, як елементу вуличної мережі та благоустрою.

Посилання представника позивача на те, що разом з відзивом відповідачем не був надісланий відеозапис події спростовується матеріалами справи, в яких наявний відповідний диск, доданий до відзиву, а також квитанцією про надіслання рекомендованого поштового відправлення позивачу. До того ж, будучи обізнаним про надходження відзиву та доводячи наявні у неї сумніви у належності виконання відповідачем своїх процесуальних обов`язків, представник позивача не була позбавлена права ознайомитися з матеріалами справи, чого вона не зробила. Крім того, на відеозапису зафіксоване лише спілкування поліцейських з позивачем на місці вчинення правопорушення, тобто, зміст такого спілкування відомий позивачу.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки судом на підставі наданих доказів встановлена обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення відповідача, суд дійшов висновку, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Керуючись статей 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Стельмащук Ірини Іванівни, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови - залишити без задоволення, а постанову Управління патрульної поліції у Волинській області про накладення адміністративного стягнення про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4348261 від 13 червня 2021 року - залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Позивачем у справі ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП не

Відповідачами у справі є:

1) інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Стельмащук Ірина Іванівна, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

2) Управління патрульної поліції у Волинській області, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Повне судове рішення складено та підписано 17 серпня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк