Справа № 420/6847/19
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-08-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6847/19
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, №008241414 від 21.02.2019, № від 21.02.2019 прийняті Головним управління ДФС в Одеській області.

В обґрунтування позову зазначалось, що висновки викладені в акті перевірки є незаконними та необґрунтованими, а тому податкові повідомленн-рішення прийнятті за цими наслідками підлягають скасуванню. Позивач зазначив, що 04.03.2019р. звернувся до ДФС Українги зі скаргою у відповідності до п.56.2 ст. 52 ПК України, однак у строк передбачений Податковим кодексом України та станом на момент подання позову жодного рішення по зазначеній скарзі позивачем не отримано. Відтак, позивач звертає увагу, що у відповідності до абз.2, 3 п.56.9 ст.56 ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження у м. Одеса, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Товариством з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що 04.03.2019 року ТОВ «Пентальфа» оскаржувані податкові повідомлення-рішення були оскаржені в адміністративному порядку до ДФС України, отже ДФС України мало надати рішення по скарзі або рішення про продовження строку її розгляду до 03.04.2019 року, проте, в порушення вимог абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України, відповідачем рішення по скарзі взагалі не було надано. Таким чином, апелянт вважає, що відповідно до абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України відповідач повністю задовольнив скаргу ТОВ «Пентальфа», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення мають бути визнані протиправними та скасовані. Крім того, апелянт зазначив, що обрахунки відповідача щодо заниження податку на прибуток підприємства та, відповідно, несплати податкових зобов`язань з ПДВ на суму заниження, не відповідають дійсності та вимогам законодавства. Таким чином, безпідставними є висновки відповідача в акті про заниження податку на прибуток й ПДВ, отже, оскаржувані ППР, якими визначені податкові зобов`язання з ПДВ та податку на прибуток прийняті безпідставно, без належних доказів та з порушенням вимог чинного законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, ТОВ «Пентальфа» зареєстровано як юридичну особу з 09.09.2013 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 1 047448.

На податковому обліку ТОВ «Пентальфа» перебуває у Державній податковій інспекції в Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області з 10.09.2013 року, номер взяття на облік: 83.

Основним видом діяльності ТОВ «Пентальфа» є діяльність за кодом КВЕД 47.73 роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах (а.с.25).

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, п.2 ст.13 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2018 рік, на підставі наказу ГУ ДФС в Одеській області від 07.12.2018 №9692, проведена планова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Пентальфа» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2016 по 30.09.2018.

24.01.2019 року за результатом документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Пентальфа» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2016 по 30.09.2018 року ГУ ДФС в Одеській області було складено акт перевірки №34/15-32-14-14/38891214.

В ході проведення документальної планової виїзної перевірки були встановлені наступні порушення платника податків ТОВ «Пентальфа» :

- п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, п.5,7 П (С)БО 15 «Дохід», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (зі змінами та доповненнями), п.5 П(С)БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 в результаті чого занижено податок на прибуток всього у сумі 467027 гри., у тому числі 4 квартал 2016 року у сумі - 42129 грн., 1 квартал 2017 рік у сумі -45854 грн, 2 квартал 2017 року у сумі - 8855 грн., З квартал 2017 року у сумі-35477 грн, 4 квартал 2017 року у сумі-58520 грн, 1 квартал 2018 року у сумі-108174 грн, 2 квартал 2018 року у сумі-14061 грн,3 квартал 2018 року у сумі-153957 грн.

- п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 , п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 , я 200.4 ст 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, в результаті чого встановлено заниження ПДВ а всього у сумі-178504 грн у тому числі: грудень 2016 року у сумі-36755 грн, березень 2017 року у сумі-6846 грн , травень 2017 року у сумі-16325 грн, липень 2017 року у сумі-3695 грн, серпень 2017 року у сумі-9462 грн, листопад 2017 року у сумі-24555 грн, січень 2018 року у сумі-22752 грн, лютий 2018 року у сумі-14533 грн, березень 2018 року у сумі-17709 грн, квітень 2018 року у сумі-1143 грн, травень 2018 року у сумі-4193 грн, червень 2018 року у сумі-1182 грн, липень 2018 року у сумі-19354 грн та завищення від`ємне значення по ПДВ у вересні 2018 року сумі-38945 грн.

- п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, зі змінами та доповненнями (не зареєстровані податкові накладні).

- пп. 49.18.2. п, 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями) ТОВ «Пентальфа» не надав звіти податкових пільг з податку на додану вартість за 2016 рік, 1 квартал 2017 року, півріччя 2017, 9 місяців 2017 року, 2017 рік.

- порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 та ст.51, пп.«б» п. 176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями , податкова звітність про суми доходів нарахованого (сплаченого) на користь платників податків податку та суми утриманого з них подате надавалася з помилками.

На підставі зазначеного висновку відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішенням № від 21.02.2019 року в якому зазначено про порушення п. 185.1 ст.185, п. 187.1, ст. 187, п.188.1, ст. 188, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10, ст. 201, п. 200.4, ст.200, ПК України та застосовані штрафні санкції , збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість в сумі 223130 грн.

Податковим повідомлення-рішенням № від 21.02.2019 року згідно з пп 54.3 ст.54, п. 58.1 ст.58,ст 120.1 ПК України за даними Єдиного реєстру податкових накладних , у зв`язку з чим попередження про необхідність скласти таУабо зареєструвати придаткові накладні/розрахунки коригування у строк визначений п.120пр1.2 ст. 120 пр.1 ПК України та згідно ст.120 пр.1 ПК України до ТОВ «Пентальфа» застосовано штраф в розмірі 50 % у сумі 96102 грн.

Податковим повідомлення-рішенням № від 21.02.2019 року зазначено про порушення пп. 49.18.2 п. 49.18. ст. 49 ПК України та на підставі пп.54.3.3, п. 54.3, ст54 і абз 2 п. 120.1 ст. 120 ПК України до ТОВ «Пентальфа» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 850 грн.

Податковим повідомлення-рішенням № від 21.02.2019 року зазначено про порушення підпункту 185.1 ст.185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 200.4 ст. 200 ПК України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість. До ТОВ «Пентальфа» застосовано суму штрафних (фінансових)санкцій.

Позивач, не погоджується з висновками контролюючого органу викладеними в акті перевірки та вважає протиправними зазначені податкові повідомлення-рішення.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість прийнятих оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішення, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що в позовній заяві вказував про те що ТОВ «Пентальфа» 04.03.2019 року були оскаржувані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до ДФС України, проте в порушення вимог абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України, відповідачем рішення по скарзі взагалі не було надано, тому відповідно до абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України відповідач повністю задовольнив скаргу ТОВ «Пентальфа», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення мають бути визнані протиправними та скасовані, однак судом першої інстанції взагалі не була надана оцінка цим доводам позивача, хоча вони мають суттєве значення для цієї справи.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За визначенням підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1статті 59 ПК України).

Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 ПК України.

Відповідно до пунктів 56.2, 56.3 статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Пунктом 56.16 статті 56 ПК України визначено, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Строк розгляду контролюючим органом скарги платника податків установлений пунктом 56.8 статті 56 ПК України, у відповідності до якого контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

З урахуванням положень пункту 56.9 статті 56 ПК України керівник (або його заступник) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто ненаправлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня. Такий самий правовий наслідок настає в разі, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків розгляду скарги не було надіслано платнику податків до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги в процедурі адміністративного оскарження.

Визнання скарги повністю задоволеною на користь платника податків означає, що оскаржене рішення контролюючого органу з цього часу припинило регулюючу дію та не створює для платника податків юридичного обов`язку.

Матеріаліалами справи доведено, що 04.03.2019 року ТОВ «Пентальфа» було направлено до ДФС України скаргу на податкові повідомлення-рішення, зазначена скарга отримана ДФС України 07.03.2021 року (а.с.40-42), що не оспорюється ГУ ДФС в Одеській області .

З огляду на вищевикладені положення Податкового кодексу України, ДФС України мало надати рішення по скарзі або рішення про продовження строку її розгляду протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку, проте, в порушення вимог абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України, відповідачем рішення по скарзі взагалі не було надано.

Таким чином, відповідно до абз.2, 3 п.56.9 ст. 56 ПК України вважається, що відповідач повністю задовольнив скаргу ТОВ «Пентальфа», а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення мають бути визнані протиправними та скасовані.

За встановлених у даній справі обставин та відсутності доказів розгляду скарги позивача та направлення Товариству до спливу двадцятиденного строку для розгляду скарги рішення контролюючого органу вищого рівня за результатами розгляду скарги на податкові повідомлення-рішення № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, №008241414 від 21.02.2019, № від 21.02.2019, а також письмового повідомлення позивача про продовження строку розгляду цієї скарги, колегія суддів дійшла висновку, що в силу вимог пункту 56.9 статті 56 ПК України така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків, а податкові повідомлення-рішення № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, № від 21.02.2019, №008241414 від 21.02.2019, № від 21.02.2019 нечинними й такими, що не створюють будь-яких наслідків у вигляді настання факту узгодження податкових зобов`язань.

Аналогічні правові висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2020 року справа №815/1701/17 та в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року справа №826/500/15.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву не спростовує дані доводи позивача, проте судом першої інстанції не було надано зазначеним доводам позовної заяви належної правової оцінки.

З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що податкові органи усіх рівні відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, і відповідно, контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний дотримуючись приписів п.56.8 ст.56 ПКУ та прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

При цьому, законодавцем згідно п.56.9 ст.56 ПКУ надається можливість керівнику (його заступнику або іншій уповноваженій посадовій особі) відповідного контролюючого органу прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денного строку, визначеного у п.56.8 ст.56 ПКУ, але не більше 60 календарних днів, але з умовою письмового повідомлення про це платника податків до закінчення строку, визначеного у п.56.8 ст.56 ПКУ.

Оскільки, вказаною нормою Податкового кодексу передбачено не тільки порядок і строк розгляду контролюючим органом скарги платника податків, прийняття відповідного рішення та надіслання його платнику податків, а і чітко описано наслідки не прийняття, або не надіслання у визначений строк платнику податків рішення про продовження строку розгляду скарги, чи надіслання відповіді (рішення) на скаргу поза межами строків, зазначених у цій статті, судова колегія наголошує, що порушення відповідачем процедури розгляду отриманої від платника податків скарги, як наслідок свідчить про те, що скарга позивача від 04.03.2019 р. вважається повністю задоволеною на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС Украаїни якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

Згідно ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у випадках, установлених п. 1 ч. 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених ч. 1 цієї статті, - повністю.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем подано позовну заяву майнового характеру (оскарження податкових повідомлень рішень №, №, №, №008241414, № від 21.02.2019 р.), ціна позову складає 866663 грн., до суду першої інстанції позивач мав сплатити 1,5 % від позову, що складає складає 12999,99 грн. та за подання апеляційної скарги 150 % ставки, що підлагала сплаті до суду першої інстанції, тобто 19499,99 грн., в загальному розмірі сума судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної заявита апеляційної скарги складає 32499,98 грн.

Разом з тим, згідно платіжного доручення №3626 від 15.11.2019 р. позивачем до суду першої інстанції сплачено судовй збір у розмірі 29210 грн. та до суду апеляційної інстанції 43815 грн. відповідно до платіжного доручення №450 від 09.06.2021 р., тобто у загальному розмірі 73025 грн.

Таким чином, колегія суддів зазначає про необхідність стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" сплачений судовий збір у розмірі 32499,98 грн., а решту у розмірі 40525,02 грн. сплачених коштів повернути позивачеві з Державного бюджету України, як надмірно сплачені кошти.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосувані норми матеріального права, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.02.2019р., № від 21.02.2019р., № від 21.02.2019р., №008241414 від 21.02.2019р., № від 21.02.2019р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДФС в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" сплачений судовий збір за подання адміністративного позву та апеляційної скарги у розмірі 32499,98 грн.

Повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Пентальфа" надмірно сплачений судовий збір у розмірі 40525,02 грн. згідно платіжного доручення №538 від 24.05.2021 року.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець