Справа № 380/7529/20
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2021-08-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7529/20 пров. № А/857/11423/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в справі №380/7529/20 (головуюча суддя Лунь З.І., м. Львів) за позовом Приватного акціонерного товариства «Ірокс» до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Ірокс» звернулося в суд з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ14136/1425/АВ/ВС від 27.08.2020.

Рішенням від 17 травня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ14136/1425/АВ/ФС від 27.08.2020.

Стягнув з Головного управління Держпраці у Львівській області (місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Приватного акціонерного товариства Ірокс (місцезнаходження: 79034, м. Львів, вул. Буйка, 17, ) судовий збір на суму 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держпраці у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що під час проведення заходу державного контролю ПрАТ «Ірокс» було дотримано процедури призначення та проведення такого, на що вказує й той факт, що посадові особи відповідача були допущені до проведення заходу державного контролю.

Крім того, оскільки законодавством передбачено право інспекторів праці проходити у будь-які приміщення юридичної особи, інспекційне відвідування було проведено за місцем здійснення господарської діяльності позивача, а не за його юридичною адресою.

Вказує на те, що перевіркою було встановлено факт допуску ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків без укладеного трудового договору (контракту).

Відтак, вважає, що оскаржувана постанова прийнята в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень органу Держпраці, які визначені чинним законодавством України.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права.

Учасники справи викликалися в судове засідання, проте, у зв`язку з їх неявкою фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано наказ №0931-П від 21.07.2020 про проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі інспекційного відвідування ПрАТ Ірокс.

На підставі цього наказу Головного управління Держпраці у Львівській області та направлення на проведення перевірки від 21.07.2020 №0924 головними державним інспекторами ГУ Держпраці у Львівській області було проведено інспекційне відвідування ПрАТ Ірокс щодо додержання вимог законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, особливостей використання праці осіб, що потребують додаткового соціального захисту.

За результатами перевірки було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 31.07.2020 №ЛВ14136/1425/АВ (далі-Акт). В Акті описано виявлене порушення, а саме, що перевіркою встановлено, що у ході проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування зафіксовано особу, яка виконувала трудову функцію охоронника на території за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність ПрАТ Ірокс та представилася ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 , перебуваючи на вказаній території, в ході розмови з інспектором праці зазначив, що працює у ПрАТ Ірокс 11 років. Також, з наданих пояснень ОСОБА_2 слідує, що тривалість його робочої зміни становить з 17.00 години до 08.00 години наступного дня, тобто ОСОБА_2 залучається до роботи у нічний час. Для ОСОБА_2 встановлений змінний режим роботи у ПрАТ Ірокс, чергування відбувається позмінно з двома іншими охоронниками. З пояснень ОСОБА_2 встановлено, що за виконану роботу він отримує мінімальну заробітну плату. Однак, посадовими особами Підприємства не надано підтверджуючих документів щодо належного укладення трудового договору з ОСОБА_2 . З огляду на таке відповідач дійшов висновку, що має місце фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України.

27.08.2020 відповідач виніс постанову про накладення штрафу №ЛВ14136/1425/АВ/ФС від у розмірі 47230,00 грн на підставі ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України

Не погоджуючись з прийнятою постановою відповідача про накладення штрафу, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що проведення перевірки здійснювалося з порушенням норм законодавства в частині процедури проведення такої, а також фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правовідносини сторін у сфері державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності регулюються Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 р., Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 823 (далі Порядок № 823), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509 (далі Порядок № 509), Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Відповідно до преамбули Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 1 Закону № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з ч.5 вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до ч.8 ст. 4 Закону № 877-V органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Так, матеріалами справи підтверджується, що перевірка позивача була проведена на підставі наказу ГУ Держпраці у Львівській області від 21.07.2020 №0931-П від 18.03.2020№Ф-350 за зверненням фізичної особи ОСОБА_2 .

Наказ та направлення на проведення планового заходу було видано щодо ПрАТ Ірокс, за юридичною адресою: м. Львів, вул. Професора Буйка, 17-а.

Проте, як правильно встановив суд першої інстанції, фактично перевіряючі здійснювали позаплановий захід за адресою: АДРЕСА_1 , за якою зареєстровано місцезнаходження Автогаражного кооперативу №15 Галицького району м. Львова.

З матеріалів справи також видно, що 16.02.2012 між Автогаражним кооперативом №15 Галицького району м. Львова та ПрАТ Ірокс укладено договір на проектування та будівництво багатоповерхових житлових будинків із вбудованими приміщеннями корпус №2 та корпус №3 по вул. Антонича 8А (Антонича, 8 у м. Львові).

Колегія суддів приймає покликання апелянта на Конвенцію Міжнародної організації праці №81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV, та нормами якої передбачено право інспектора праці безперешкодно проходити до будь-яких приміщень суб`єкта, що перевіряється.

Аналогічна норма передбачена підпунктом 1 п.10 Порядку №823, який вказує на те, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Натомість матеріали справи не містять доказів наявності виробничих, службових, адміністративних приміщень ПрАт «Ірокс» за адресою: вул. Антонича, 8 у м. Львові.

Крім того, як правильно встановив суд першої інстанції з матеріалів відеофіксації проведення інспектування, інспектор праці спілкувалася з ОСОБА_2 , який сидів на лавці, що знаходилася на занедбаній території, яку неможливо ідентифікувати.

Суди не заперечують права Головного управління Держпраці на реалізацію підпункту 1 пункту 10 Порядку №823, однак таке має відповідати вимогам законодавства про охорону праці, а саме в частині дотримання процедури проведення перевірки та забезпечення прав суб`єкта, якого перевіряють. Водночас, перевірка позивача була здійснена на території за місцезнаходженням іншої юридичної особи, відтак, така не відноситься до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця. Крім того з матеріалів відеофіксації встановлено відсутність уповноважених осіб позивача при здійсненні перевірки.

Крім того, на думку колегії суддів, місце проведення перевірки є одним з визначальних факторів, який впливає на можливість встановлення обставин фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), за що ч.2 ст.265 КЗпП передбачена відповідальність у вигляді штрафу.

У даній справі місце проведення інспекційного заходу (занедбана територія, яку неможливо ідентифікувати) не можна вважати робочим місцем ОСОБА_2 , який, за його словами, працює 11 років охоронником у ПрАт «Ірокс».

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність у відповідача права спілкуватися з окремими працівниками суб`єкта, що використовує найману працю, однак таке спілкування повинно відбуватися на робочому місці, зокрема, відповідач має право на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування (п.п.5 п.10 Порядку №823).

Судами також встановлено на підставі долучених позивачем доказів, що ОСОБА_2 є працевлаштований та працює охоронцем з 2014 року у Автогаражному кооперативі №15 Галицького району м. Львова, за адресою місцезнаходження якого й проводився контрольний захід.

Водночас відповідач не надав суду докази того, що в ході проведення заходу було в повному обсязі з`ясовано обставини щодо використання найманої праці ПрАТ Ірокс, зокрема, ОСОБА_2 , хоча мав право такі здобути в силу положень п.п.2 п.10 Порядку №823, яким передбачено право відповідача ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги та в силу п.п.7 п.10 Порядку №823 отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що зазначені обставини у сукупності дають підстави для висновку про порушення відповідачем вимог законодавства під час проведення планового заходу, а також недоведеність фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору (контракту), що виключає притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за ч.2 ст.265 КЗпП у вигляді штрафу.

При цьому колегія суддів відхиляє покликання апелянта на допуск інспектора праці до проведення перевірки як свідчення того, що перевірка була проведена з дотриманням встановлених законодавством підстав та порядку проведення такої перевірки, оскільки окремі процедурні порушення проведеної перевірки були не єдиною та безумовною підставою визнання судом протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ЛВ14136/1425/АВ/ФС від 27.08.2020, а визначальною обставиною послужило недоведеність факту вчинення порушення законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин.

З урахуванням наведених обставин колегія суддів визнає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови, яка відповідно підлягає скасуванню, та підставність позовних вимог позивача, що підлягають задоволенню.

При цьому суд першої інстанції врахував, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 травня 2021 року в справі №380/7529/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 20.08.2021.