Справа № 640/13627/21
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 року м. Київ № 640/13627/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши в порядку спрощеного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі - Відповідач), у якій просить суд зобов`язати Відповідача сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення Позивачу збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 33928,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідачем протиправно не сформовано та не направлено до органу казначейської служби подання про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, яке придбавалось вперше.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.05.2021 відкрито спрощене провадження у справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

На час винесення рішення відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

15.07.2021 третьою особою подано пояснення щодо позову.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

29 грудня 2020 року між позивачем (покупець) та ОСОБА_2 укладено договір купівлі - продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войтовським В.С. та зареєстровано в реєстрі за №3600.

Відповідно до квитанції № 0007575 від 29.12.2020р. позивачем з операції придбання нерухомого майна сплачено пенсійний збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 %, що становить 33928,40 грн. Як зазначає позивач в позовній заяві, вищезазначене нерухоме майно (житло) ним придбано вперше.

Вважаючи, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування сплачений помилково, позивач 06.04.2021р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 16.04.2021р. №2600-0603-8/65122 відмовило позивачу у поверненні коштів, у зв`язку із відсутністю правових підстав для їх повернення, а також повідомило право громадянина на звернення до суду з позовом про повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача та у зв`язку із цим зобов`язання вчинити певні дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Пунктом 8 частини першої статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" об`єктом оподаткування є для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Таким чином, із загального правила про обов`язковість сплати збору при придбанні нерухомого майна законодавцем встановлено два винятки - громадяни, які придбавають житло і перебувають на черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

При цьому, суд зазначає, що у тексті зазначеної норми права використовується як термін "фізична особа", так і термін "громадянин". З аналізу зазначеної норми суд вбачає, що Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" розрізняються поняття "фізична особа" та "громадянин".

Відповідно, цим Законом встановлено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є усі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, тоді як не повинні сплачувати збір громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Згідно з ст.31 Житлового кодексу України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Перелік осіб, які мають право на першочергове отримання жилих приміщень визначено ст. 45 Житлового кодексу України. З аналізу даної норми вбачається, що особами, які перебувають в черзі на житло можуть бути виключно громадяни України.

Суд звертає увагу, що згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Таким чином, ст.9 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пільгу щодо сплати пенсійного збору при купівлі житла вперше мають лише громадяни України.

Відповідно до статті 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство» - громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Відповідно до пунктів 7, 18 частини першої статті 1 зазначеного Закону:

- іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;

- посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Таким чином, іноземці, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються всіма правами, якими користуються громадяни України, за виключенням обмежень, що можуть встановлюватись виключно Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме копією договору купівлі-продажу, позивач ОСОБА_1 є громадяним Ліванської Республіки.

Враховуючи, що обмеження щодо прав і свобод іноземців можуть встановлюватись виключно законами, тоді як Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пільгу щодо сплати пенсійного збору при купівлі житла вперше мають виключно громадяни України, то позивач громадянин Королівства Саудівська Аравія має сплачувати пенсійний збір на загальних підставах.

З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позивач не є тією особою, яка відповідно до Закону України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" звільнена від сплати збору, а отже, збір, сплачений позивачем при укладенні договору купівлі-продажу квартири 29.12.2020р. сплачено правомірно, а тому відсутні підстави для визнання його помилково або надмірно сплаченим та відповідно таким, що підлягає повернення. А тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та враховуючи відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, відшкодування судового збору останньому не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.М. Клименчук