Справа № 420/9009/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9009/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України) (адреса: 01011, м.Київ, вул. Арсенальна, 9/11, 6) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України), в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність Держатомрегулювання України щодо ненадання відповіді на запит до публічної інформації про надання на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді сканованих копій копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавав Держатомрегулювання ТОВ Миколаївський глиноземний завод, ТОВ НВП БЛАСДОЗ, ТОВ виробничо-торгівельна компанія Гемопласт, ДП Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації, Національним університетом Одеська морська академія, Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод ПАТ Українське дунайське пароплавство за період провадження діяльності використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України, а саме не надання запитуваних копій документів протиправними;

- зобов`язати Держатомрегулювання України надати у встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» терміни та у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку запитувані копій запитуваних документів, а саме в електронному вигляді скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавало до Держатомрегулювання ТОВ Миколаївський глиноземний завод, ТОВ НВП БЛАСДОЗ, ТОВ виробничо-торгівельна компанія Гемопласт, ДП Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації, Національним університетом Одеська морська академія, Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод ПАТ Українське дунайське пароплавство за період провадження діяльності використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України, а саме надати запитувані копій документів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.05.2021 року позивач звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України запит про надання публічної інформації. Проте, як стверджує позивач, відповіді на вказаний запит від Держатомрегулювання України, на час звернення до суду, не отримав. Позивач вважає, що відмовою у задоволенні запиту на інформацію Держатомрегулювання України порушило право на інформацію, яке закріплено в ст. 34 Конституції України. На переконання позивача ненадання відповідачем запитуваної інформацію (документів), є протиправною, такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує право на отримання інформації.

02.06.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

18.06.2021 року позивач усунув недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

22.06.2021 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

13.07.2021 року від Державної інспекції ядерного регулювання України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що листом Державної інспекції ядерного регулювання України від 27.05.2021 № 36-13/01/8435 позивачу надано відповідь на запити, яку відправлено позивачу на електронну адресу, ІНФОРМАЦІЯ_1 28.05.2021. Відповідач звертає увагу суду, що позивачем не надано жодних доказів щодо неотримання відповіді на інформаційні запити. У відзиві представником наведено велику кількість запитів позивача до відповідача, з приводу чого відповідач зазначає про зловживання позивачем правом на доступ до публічної інформації шляхом немотивованого збору інформації, яка і так відома позивачу, як колишній посадовій особі органу державної влади та блокування діяльності органу державної влади. Представник наполягає на тому, що Держатомрегулюванням відповідь на запит позивача надана відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» і була відправлена позивачу у строки, передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації». Держатомрегулювання позовну заяву позивача вважає безпідставною та необґрунтованою, а Конституційні права позивача, які визначені у ст.ст. 19, 34 Конституції України Держатомрегулювання не порушувались та не обмежувались.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

21.05.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України із запитами, в яких просив:

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ «НВП «БЛАСДОЗ»» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України суб`єктом діяльності: Госпрозрахунковий відокремлений структурний підрозділ Кілійський суднобудівельний-судноремонтний завод ПАТ Українське дунайське пароплавство за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України Національним університетом «Одеська морська академія» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулюваня України ДП «Одеський регіональний центр стандартизації метрології та сертифікації» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України;

- скановані копії копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання України ТОВ виробничо-торгівельна компанія «Гемопласт» за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, коли такі акти узгоджувало Держатомрегулювання України (а.с.3-5).

Відповідь на вказані запити позивач просив надіслати на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.05.2021 року Державною інспекцією ядерного регулювання України листом за № 36-13/01/8435 повідомлено на запити позивача на публічну інформацію від 21 травня 2021 р. (вх. Держатомрегулювання від 21 травня 2021 р. №№ 144із, 145із, 146із, 147із, 148із, 149із) щодо надання в електронному вигляді сканованих копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання суб`єктами діяльності: ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВИРОБНИЧО- ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ГЕМОПЛАСТ», НАЦІОНАЛЬНИМ УНІВЕРСИТЕТОМ «ОДЕСЬКА МОРСЬКА АКАДЕМІЯ», ГОСПРОЗРАХУНКОВИМ ВІДОКРЕМЛЕНИМ СТРУКТУРНИМ ПІДРОЗДІЛОМ «КІЛІЙСЬКИЙ СУДНОБУДІВЕЛЬНО-СУДНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД» ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «БЛАСДОЗ», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ ГЛИНОЗЕМНИЙ ЗАВОД», ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ОДЕСЬКИЙ РЕГІОНАЛЬНИЙ ЦЕНТР СТАНДАРТИЗАЦІЇ, МЕТРОЛОГІЇ ТА СЕРТИФІКАЦІЇ» з 2016 по 2020 р.р., коли такі акти погоджувались Держатомрегулювання, повідомлено, що відповідь на запити на публічну інформацію від 13 травня 2021 р. (вх. Держатомрегулювання від 13 травня 2021 р. №№ 113із - 118із) щодо надання копій актів визначення рівня фізичного захисту, які складались вищезазначеними суб`єктами діяльності та погоджувались Держатомрегулювання з 2016 по 2020 р.р., була направлена листом № 36-13/01 /8012 від 19 травня 2021 року. Додатково повідомлено, що акти визначення рівня фізичного захисту вищезазначеними суб`єктами діяльності не надавались з 2016 по 2020 р.р. та не погоджувались Держатомрегулювання (а.с.23).

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за № 36-13/01/8435 відправлено ОСОБА_1 28.05.2021 року (а.с.24).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст. 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України «Про інформацію» від 02.10.1992 року № 2657-ХІI.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Уразі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Пунктом 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року №280/97-ВР передбачено, що міським радам надані виключні повноваження щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038-VI, уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що до моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

За приписами ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад, організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою, здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що орган, до якого направлена заява громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.

Як встановлено судом із позову, позивач стверджує, що відповідач не надав інформації на його запит від 21.05.2021 року.

При цьому, судом встановлено, що позивач 21.05.2021 року ОСОБА_1 , звернувся до Державної інспекції ядерного регулювання України із запитами про надання інформації, зокрема сканованих копій актів визначення рівня фізичного захисту, які надавались на адресу Держатомрегулювання суб`єктами діяльності, визначеними позивачем у запитах. Відповіді на запити позивач просив направити на електронну адресу.

27.05.2021 року Державною інспекцією ядерного регулювання України листом за № 36-13/01/8435 позивачу надано відповідь, в якій, зокрема, зазначено, що акти визначення рівня фізичного захисту вищезазначеними суб`єктами діяльності не надавались з 2016 по 2020 р.р. та не погоджувались Держатомрегулювання (а.с.23).

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист за № 36-13/01/8435 відправлено ОСОБА_1 28.05.2021 року (а.с.24).

Отже, з урахуванням зазначеного, Державною інспекцією ядерного регулювання України позивачу надано інформацію на запити від 21.05.2021 року, яку надіслано на вказану позивачем електронну адресу, чим належним чином виконано свій обов`язок щодо надання відповіді на інформаційний запит позивача.

З урахуванням викладеного, виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідачем надано відповідь на запит позивача в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством, а тому позовні вимоги за даним позовом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за даним позовом не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позов ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України (Держатомрегулювання України) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.

.