Справа № 160/9816/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 серпня 2021 року Справа № 160/9816/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- скасувати рішення (відмову) Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 26.02.2020 №1001/03.05-17;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровсь області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 02 грудня 2019 року (з моменту звернення) ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/9816/21, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вказаною ухвалою суду витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
13 липня 2021 року до канцелярії суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач пред`явлений позов не визнав та просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що 18.02.2020 та 05.06.2020 Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування". Позивач надав довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній: від 04.02.2020 № 37/А-30 про період роботи на ДП "Дніпровський електровозобудівний завод" з 15.08.1983 по 11.05.1984 на посаді "електросварщик на полуавтоматах" (так вказано у довідці), Список № 2, Постанова Ради Міністрів України від 22.08.1956 № 1173; від 10.09.2019 № 183 про період роботи у АТ "Дніпрометробуд" з 16.06.1993 по 10.03.1994 на посаді " електросварщик ручной сварки, шахтной поверхности" (так вказано у довідці), Список №2, Постанова Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10 та з 11.03.1994 по 03.03.1997 на посаді "електросварщик ручной сварки, шахтной поверхности" (так вказано у довідці), Список №2, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162; від 10.09.2019 № 184 про період роботи у АТ "Дніпрометробуд" з 01.03.1999 по 15.01.2003 на посаді "електросварщик ручной сварки, шахтной поверхности" (так вказано у довідці), Список №2, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та з 16.01.2003 по 01.02.2004 на посаді "електросварщик ручной сварки, шахтной поверхности" (так вказано у довідці), Список №2, Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36. Також надано накази про проведення атестації робочих місць. Проте, вищезазначені довідки потребують перевірки. Відповідач також зазначив, що позивачем були надані довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній про роботу в шкідливих умовах праці з повним робочим днем з 15.08.1983 року, що підтверджується записами трудової книжки, проте позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, так як надані довідки потребували перевірки достовірності їх видачі. Згідно наданого пакету документів до пільгового стажу позивачу зараховано 9 років 4 дні, до загального - 32 роки 11 місяці 12 днів (на момент другого звернення). Пільговий стаж згідно наданий довідок не прораховувався, оскільки вищевказані довідки не перевірено на достовірність їх видачі.
Крім того, 13 липня 2021 року на виконання вимог ухвали суду від 22 червня 2021 року представником відповідача до суду надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.02.2020 року ОСОБА_1 звертався до Новокадацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До вказаних заяв позивачем надавався пакет документів на підтвердження загального трудового і страхового стажу.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області листом від 26.02.2020 №1001/03.05-17 відмовив позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", посилаючись на те, що згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення склав 31 рік 05 місяців 9 днів. При цьому, відповідачем також було зазначено, що пільгова довідка №37/А-30 від 04.02.2020, видана ДП «Дніпровський електровозобудівний» потребує перевірки достовірності в контрольно-ревізійному відділі Пенсійного фонду України і лише за умови надходження результатів перевірки можливо повернутись до розгляду питання призначення пенсії.
Вподальшому, 05.06.2020р. ОСОБА_1 повторно звернувся до Новокадацького відділу обслуговування громадян (сервісний центр) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До вказаної заяви позивачем надано пакет документів на підтвердження загального трудового і страхового стажу.
20 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою, в якій, зокрема, просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 02 грудня 2019 року, а також скасувати протиправні відмови у призначенні йому пенсії від 26.02.2010 №1001/03.05-17, від 27.02.2020 №2082/03.05-17 та від 05.03.2021 №6588-4460/Л-01/8-0400/21.
Незгода позивача з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зумовила звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Розділу XIV-1 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.
Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №2 в даному випадку, зайнятість на таких роботах протягом повного робочого дня, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця за умовами праці після 21.08.1992 року, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та страхового стажу, і досягнення відповідного віку, встановленого законом.
При цьому суд зауважує, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 13.12.1999р., ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на день звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (18.02.2020р.) позивачеві виповнилося 55 років.
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Так, постановою Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. "Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах" було затверджено, зокрема, Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, відповідно до розділу XХХІI "Загальні професії" згідно якого до Списку №2 відносилися: " Электросварщики и их подручные" (мовою оригіналу).
Також, суд зазначає, що відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
При цьому, пунктами 20-22 Порядку №637 визначено особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.
Так, пунктом 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Зі змісту зазначених норм слідує, що підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Водночас, підтвердження пільгового стажу для призначення пільгової пенсії показаннями свідків Порядком №637 не передбачено.
Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17.
Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 , яка надавалась позивачем при кожному зверненні до відповідача, ОСОБА_1 у спірні періоди працював (записи №1-№6, №9-№17)(далі мовою оригіналу):
Днепропетровскийэлектровозостроительный завод
- 21.12.1982 г. Принят в сварочный цех учеником электросварщика (приказ 819 от 09.12.1982 г.);
- 15.08.1983 г. Переведен там же эл. сварщиком на полуавтоматах 2 разряда (пр-з 631 от 18.08.1983 г.);
- 11.05.1984 г. Уволен по ст. 36 п. 3 КЗОТ УССР (по уходу в Советскую Армию) (пр-з 254 от 17.05.1984 г.);
Служба в Советской Армии с 21 мая 1984 года по 17 июня 1986 года (в/билет НУ №8568059);
Днепропетровскийэлектровозостроительный завод
- 18.09.1986 г. Принят в сварочный цех электросварщиком 2 разряда (пр-з №419 от 18.09.1986 г.);
- 25.02.1991 г. Уволен по собственному желанию ст. 38 КЗОТ УССР (пр-з №132 от 25.02.1991 г.);
- 16.06.1993 г. Принят эл. сварщиком 2 разряда в автоколонну (пр. №42-к от 15.06.1993 г.);
- 21.09.1994 . переведен эл. сварщиком на растворо-бетонный участок №2 (пр. №48-к от 21.09.1994 г.);
- 03.03.1997 г. Уволен по переводу в Завод тоннельных строительных материалов ЗАО «Метростройиндустрии», ст. 36 п. 5 КЗоТ Украины (пр. №6-к от 03.03.1997 г.);
- 03.03.1997 г. Принят электросварщиком второго разряда на РБУ-2 по переводу из КПП ОАО «ДМС» (пр. №6-к от 03.03.1997 г.);
- 27.02.1998 г. Уволен по переводу в КПП ОАО «ДМСС» ст. 36 п. 5 КЗоТ Украины (пр. №12-к от 27.02.1998 г.);
Комбинат подсобных производств ОАО «ДМСС»
- 28.02.1998 г. Принят по переводу электросварщиком 2 разряда (пр. №95-п от 28.02.1998 г.);
На основании приказа ОАО «ДМСС» №9 от 30.07.98 г. Комбинат подсобных производств ОАО «Днепрометроспецстрой» преобразован в Комбинат подсобных производств ОАО «Днепрометрострой»
- 01.03.1999 г. переведен в УПСМ ОАО «ДМС», ст. 36 п. 5 КЗоТ Украины (пр. №8-к от 01.03.1999 г.);
- 01.03.1999 г. Принят электросварщиком пятого разряда на РБУ-2 по переводу из КПП ОАО «ДМС» (пр. №1-к от 01.03.1999 г.);
- 02.02.2004 переведен дозаторщиком IV разряда на РБУ-2 (пр. №4-к от 02.02.2004 г.).
Крім того, позивачем як до пенсійного органу, так і суду надано копії довідок № 183 та №184 від 10.09.2019 р., видані АТ «Дніпрометробуд», архівні довідки від 15.04.2021 р. №37/К-9, від 18.12.2019 р. №37/А-176, від 14.08.2019 р. №37/А-137 та від 21.01.2020 р. №37/А-14, довідки про перейменування підприємства від 15.04.2021 р. №52-ОК, від 14.08.2019 р. №52-ОК, від 18.12.2019 р. №52-ОК та від 04.02.2020 р. №52-ОК, видані АТ «Дніпровський електровозобудівний завод», а також копії документів видані АТ «Дніпрометробуд», а саме: приказ (розпорядження) №132 від 15.02.1991 г., приказ (розпорядження) №807 о переводе на другую работу від 28.12.1988 г., личная карточка, які уточнюють особливий характер роботи та умов праці ОСОБА_1 у спірні періоди роботи.
При цьому, як вище було зазначено згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Так, постановою Радою Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. "Про затвердження Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах" було затверджено, зокрема, Список №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, відповідно до розділу XХХІI "Загальні професії" згідно якого до Списку №2 відносилися: "Электросварщики и их подручные" (мовою оригіналу).
Щодо зарахування до пільгового стажу періоду навчання ОСОБА_1 у міському професійно-технічного училища №6, суд зауважує наступне.
Так, відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Відповідно до довідки від 20.11.2019 р. №849, виданої Професійно-технічним училищем №6, ОСОБА_1 дійсно був зарахований до міського професійно-технічного училища №6 з 01.09.1980 р. (наказ про зарахування №47-к від 01.09.1980 р.) за фахом «Електрозварник», відрахований 25.12.1982 р. (наказ про відрахування №131-к від 25.12.1982 р.)
Оскільки відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 після отримання позивачем відповідної загальної середньої освіти, що підтверджується також довідкою від 20.11.2019 р. №849, за фахом «Електрозварник» і початком роботи учнем електрозварника була перерва в часі не більше місяця, та у разі зарахування вищевказаного періоду роботи позивача до пільгового страхового стажу позивача, і період навчання позивача в міського професійно-технічного училища №6 підлягатиме зарахуванню до пільгового стажу.
Крім того, Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII), передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
З наведеного випливає, що під час вирішення питання про призначення пенсії на пільгових умовах час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Відповідно до копії військового квитка НОМЕР_3 , копія якого наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 21 травня 1984 року по 17 липня 1986 рік.
Отже, час проходження позивачем військової служби і час його навчання в професійно-технічному навчальному закладі підлягають зарахуванню до його пільгового стажу, але загальний час указаних періодів при вирішення питання про призначення пенсії не повинене перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відносно зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 02 грудня 2019 року, з огляду на таке.
Так, у рішеннях у справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст.2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Призначення, нарахування (перерахування) та виплата пенсії відносить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження щодо розрахунку стажу та призначення пенсії.
Як зазначалося вище, частиною 2 статті 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зважаючи на наведене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 18.02.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 908,00 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього пропорційно до розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області коштів у сумі 454,00 грн.
У зв`язку з перебуванням судді Коренева А.О. у щорічній відпустці, повний текст судового рішення складено - 13 серпня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 77-78, 90, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев